ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 січня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/619/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М. за участі секретаря судового засідання Коляски І. І.

розглянув матеріали справи

за первісним позовом Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника, вул. Козубського, 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство культури та інформаційної політики України, вул. І. Франка, 19, м. Київ, 01601

до відповідача Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, вул. Дубенська, 2, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

про зобов`язання повернути майно

за зустрічним позовом Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, вул. Дубенська, 2, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

до відповідача Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника, вул. Козубського, 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство культури та інформаційної політики України, вул. І. Франка, 19, м. Київ, 01601

про визнання недійсним Договору №5 від 03.09.2018 про безоплатне користування релігійною громадою нерухомим майном, що є державною власністю

за участі представників

позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_2

третьої особи: Олексієнко В. М.

В порядку ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу vkz.court.gov.ua.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/619/23 за первісним позовом Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство культури та інформаційної політики України, до відповідача - Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, про зобов`язання Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ повернути Кременецько Почаївському державному історико - архітектурному заповіднику державне нерухоме майно приміщення пам`ятки архітектури національного значення Комплекс споруд Богоявленського монастиря (Богоявленський собор, 1760 р., Корпус келій, 1760 р., Дзвіниця, XX ст.), загальною площею 3 218, 0 кв. м, охоронний номер 1591 Н, реєстровий № 26024191.18.АААДДЛ151, розміщене за адресою: вул. Дубенська, 2, м. Кременець Тернопільської області, шляхом вивільнення зайнятих приміщень та підписання відповідного Акту приймання передачі, та за зустрічним позовом Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, до відповідача - Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство культури та інформаційної політики України, про визнання недійсним Договору №5 про безоплатне користування релігійною громадою нерухомим майном, що є державною власністю, укладений 03.09.2018 між Кременецько-Почаївським державним архітектурним заповідником та Свято-Богоявленським жіночим монастирем УПЦ.

Хід розгляду справи, процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників процесу відображені у відповідних ухвалах суду.

Зокрема, у підготовчому засіданні 04.01.2024 представник Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ звернувся до суду із заявою б/н від 04.01.2024 (вх. № 117) в порядку ст. 186 ГПК України. Заявник, з метою вирішення спору між сторонами мирним шляхом, який не буде передбачати силове виселення 80 монахинь, серед яких є особи похилого віку з хронічними захворюваннями, пропонує врегулювати спір за участю судді.

У підготовчому засіданні 04.01.2024, яке відбулось за участі повноважних представників сторін та третьої особи, у справі № 921/619/23 оголошено перерву до 11:30 год. 12.01.2024; призначено підготовче засідання 12.01.2024 о 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участі представника Міністерства культури та інформаційної політики України Олексієнко Валентини Миколаївни, про що судом постановлено відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Поряд з цим, 04.01.2024 (перед судовим засіданням) відділом діловодства Господарського суду Тернопільської області в межах справи №921/619/23 зареєстровано:

- позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до відповідачів: 1) Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, вул. Дубенська, 2, м. Кременець, Тернопільська область, 47003; 2) Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника, вул. Козубського, 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003, про визнання недійсним Договору №5 про безоплатне користування релігійною громадою нерухомим майном, що є державною власністю, укладений 03.09.2018 між Кременецько Почаївським державним історико - архітектурним заповідником та Свято - Богоявленським жіночим монастирем УПЦ;

- позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до відповідача - Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника, про зобов`язання Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника припинити дії, спрямовані на вивільнення кімнати № НОМЕР_1 в будівлі сестринського корпусу блок №1 (корпус келій, 1760 року) за адресою: АДРЕСА_1 , якою володіє і користується ОСОБА_4 .

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2024 відмовлено у відкритті провадження за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 у справі №921/619/23; роз`яснено ОСОБА_3 , що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції загальних судів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2024 відмовлено у відкритті провадження за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 у справі №921/619/23; роз`яснено ОСОБА_4 , що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції загальних судів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2024 задоволено клопотання б/н від 05.01.2024 (вх. № 136 від 05.01.2024) Свято - Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ про участь повноважного представника - ОСОБА_2 в судовому засіданні 12.01.2024 о 11:30 год. у справі № 921/619/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

12.01.2024 на адресу суду від Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника надійшла сформована в системі "Електронний суд" 11.01.2024 заява б/н від 11.01.2024, у якій останній, серед іншого, зазначив про неможливість врегулювання спору за участю судді в порядку ст. 186 ГПК України в даному процесі.

Окрім того, 12.01.2024 на електронну адресу суду від Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ надійшло клопотання б/н від 12.01.2024 (вх. № 350) про закриття провадження у справі №921/619/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В обґрунтування клопотання вказує, що станом на даний час в приміщеннях корпусу келій постійно проживає 71 черниця. Посилаючись на п. 2 Статуту Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ, зазначає, що саме черниці уособлюють собою монастир, як юридичну особу. Свято-Богоявленський жіночий монастир Тернопільської єпархії УПЦ, як юридична особа, не володіє та не користується приміщеннями келій. Вважає, що оскільки на даний час Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник вчиняє дії, направлені на вивільнення приміщень келій, які займають черниці монастиря, його позовні вимоги мають розглядатися в порядку цивільного судочинства. В підтвердження наведеного долучає довідку Свято-Богоявленського Кременецького жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ за № 11 від 11.01.2024.

У підготовчому засіданні 12.01.2024, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом та третьої особи, продовжено строк підготовчого провадження по справі № 921/619/23 на тридцять днів на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошено перерву до 10:30 год. 26.01.2024; призначено підготовче засідання 26.01.2024 о 10:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участі представників Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника ОСОБА_1 та Міністерства культури та інформаційної політики України Олексієнко Валентини Миколаївни, про що судом постановлено відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Поряд з цим, 12.01.2024 (перед судовим засіданням) відділом діловодства Господарського суду Тернопільської області в межах справи №921/619/23 зареєстровано:

- позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до відповідача Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, про визнання за ОСОБА_5 права власності за набувальною давністю на кімнату № НОМЕР_2 , площею 19, 00 кв. м, яка розташована в будівлі сестринського корпусу - блок №1 (корпус келій, 1760 року) за адресою: АДРЕСА_1 .

- позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору за зустрічним позовом Управління Тернопільської єпархії Української Православної Церкви до відповідачів: 1) Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, 2) Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, про визнання недійсним Договору №5 про безоплатне користування релігійною громадою нерухомим майном, що є державною власністю, укладений 03.09.018 між Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником та Свято-Богоявленським жіночим монастирем УПЦ.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2024 відмовлено у відкритті провадження за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 у справі №921/619/23; роз`яснено ОСОБА_5 , що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції загальних судів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2024 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору за зустрічним позовом у справі №921/619/23 та додані до неї документи повернуто заявнику - Управлінню Тернопільської єпархії Української Православної Церкви.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.01.2024 задоволено клопотання б/н від 18.01.2024 (вх. № 516 від 18.01.2024) Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ про участь повноважного представника адвоката Серафимова Іллі Миколайовича в судовому засіданні 26.01.2024 о 10:30 год. у справі № 921/619/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

26.01.2024 через систему "Електронний суд" від Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника, в порядку ст. 46 ГПК України, надійшла заява б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) про зміну підстав позову. Зокрема, заявник, посилаючись на викладені Свято-Богоявленським жіночим монастирем Тернопільської Єпархії УПЦ у зустрічному позові твердження про те, що монастир є належним і законним користувачем пам`ятки архітектури національного значення "Комплекс споруд Богоявленського монастиря (Богоявленський собор, 1760 р., Корпус келій, 1760 р., Дзвіниця, XX ст.), у зв`язку із тим, що він вільно і відкрито та без будь-яких договорів користувався та користується комплексом споруд Богоявленського монастиря, вважає їх такими, що суперечать нормам Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та Цивільному кодексу України. На думку заповідника, такі твердження монастиря підтверджують факт користування релігійною громадою державним майном (пам`яткою архітектури національного значення та культовою спорудою) без належної правової підстави.

Окрім того, 26.01.2024 (перед судовим засіданням) відділом діловодства Господарського суду Тернопільської області зареєстровано в межах справи №921/619/23 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Почаївської Свято-Успенської Лаври до відповідача - Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, про зобов`язання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ, повернути Почаївській Свято-Успенській Лаврі комплекс споруд Богоявленського монастиря загальною площею 3 218, кв. м, що розташований за адресою: Тернопільська область, м. Кременець, вул. Дубенська, 2.

У підготовче засідання 26.01.2024, яке відбулось в режимі відеоконференції, повноважний представник позивача за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом прибув. Заяву про зміну підстав позову б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) підтримав в повному обсязі. Щодо задоволення клопотання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ б/н від 12.01.2024 про закриття провадження у справі №921/619/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України заперечив. Вважає, що підстави для розгляду даного спору в порядку загального судочинства відсутні, оскільки предмет спору стосується правовідносин, які виникли між двома юридичними особами.

Повноважний представник відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом у підготовче засідання 26.01.2024, яке відбулось в режимі відеоконференції, прибув. Заяву Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника про зміну підстав позову б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) просить не приймати до розгляду та повернути заявнику, у зв`язку із недотриманням заповідником приписів ч. 5 ст. 46 ГПК України. Клопотання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ б/н від 12.01.2024 (вх. № 350) про закриття провадження у справі №921/619/23 підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Зауважив, що монастир не є абстрактною юридичною особою, за монастирем стоять фізичні особи, які проживають в єдиному житлі - келіях та, відповідно, під час виселення монастиря буде відбуватися виселення фізичних осіб (монахинь). Наведене, на переконання представника, свідчить про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку загального судочинства.

Присутній у підготовчому засіданні 26.01.2024, яке відбулось в режимі відеоконференції, повноважний представник Міністерства культури та інформаційної політики України (третьої особи у справі) заяву Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника про зміну підстав позову б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) вважає такою, що підлягає до задоволення. У задоволенні клопотання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ б/н від 12.01.2024 (вх. № 350) про закриття провадження у справі №921/619/23 просить відмовити. Вважає, що доводи представника монастиря про підсудність даного спору судам загальної юрисдикції виходять за межі предмета позову.

П. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України передбачено, що заяви та клопотання учасників справи суд вирішує у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Розглянувши клопотання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ б/н від 12.01.2024 (вх. № 350) про закриття провадження у справі №921/619/23, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення учасників справи, дослідивши норми чинного законодавства, суд встановив таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Наведена норма права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18).

Ст. 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Ч. 1-3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом. Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Юрисдикцію та повноваження господарських судів, порядок здійснення судочинства у господарських судах визначає та встановлює Господарський процесуальний кодекс України (ст. 1 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена ст. 20 ГПК України.

Так, п. 1, 3-4, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 25.02.2020 у справі № 916/385/19.

При цьому у вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, потрібно керуватися ознаками, наведеними у ст. 3 Господарського кодексу України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При визначенні юрисдикційності спору слід враховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є, по-перше, суб`єктивний склад сторін, однією з яких у спорі є здебільшого фізична особа; по-друге, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства).

Слід зазначити, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019, справа №755/10947/17, провадження N 14-435цс18).

Тобто, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі N 688/2940/16-ц).

Ч. 1 ст. 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісного позову у даній справі є вимоги Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника про зобов`язання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ повернути йому державне нерухоме майно приміщення пам`ятки архітектури національного значення Комплекс споруд Богоявленського монастиря (Богоявленський собор, 1760 р., Корпус келій, 1760 р., Дзвіниця, XX ст.), загальною площею 3 218, 0 кв. м, охоронний номер 1591 Н, реєстровий № 26024191.18.АААДДЛ151, розміщене за адресою: вул. Дубенська, 2, м. Кременець Тернопільської області, шляхом вивільнення зайнятих приміщень та підписання відповідного Акту приймання передачі.

Підставою позовних вимог (за первісним позовом) у справі № 921/619/23 визначено: користування відповідачем за первісним позовом (Свято-Богоявленським жіночим монастирем Тернопільської єпархії УПЦ) вказаним вище майном без будь-якої правової підстави, у зв`язку із закінченням 03.09.2023 терміну дії укладеного 03.09.2018 між Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником та Свято-Богоявленським жіночим монастирем Тернопільської єпархії УПЦ Договору № 5 про безоплатне користування релігійною громадою нерухомим майном, що є державною власністю; повідомленням останнього про закінчення терміну дії Договору, відсутність у Заповідника, як балансоутримувача, намірів щодо його продовження та необхідність особистої присутності 04.09.2023 при складанні Акту приймання-передачі майна; зафіксованою в Акті від 04.09.2023 відмовою Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ від добровільного повернення Кременецько-Почаївському державному історико-архітектурному заповіднику майна, яке є предметом Договору.

Позов Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника спрямований на захист його, як балансоутримувача, майнових прав (володіння та розпорядження майном), щодо якого між Кременецько-Почаївським державним історико-архітектурним заповідником та Свято-Богоявленським жіночим монастирем Тернопільської єпархії УПЦ, як юридичними особами, 03.09.2018 укладено вказаний правочин.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, проаналізувавши суб`єктний склад, характер спірних правовідносин та предмет спору, суд прийшов до висновку, що даний спір як за суб`єктним складом, так і за характером спірних правовідносин відноситься до юрисдикції саме господарського суду.

За даних обставин, у задоволенні клопотання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ б/н від 12.01.2024 (вх. № 350) про закриття провадження у справі №921/619/23 суд відмовляє.

Розглянувши заяву Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника про зміну підстав позову б/н від 26.01.2024 (вх. № 705), заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважних учасників справи, дослідивши норми чинного законодавства, суд встановив таке.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 169 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Ч. 5 ст. 46 ГПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Положеннями ч. 5, 7-8 ст. 42 ГПК України визначено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

П. 8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021,з наступними змінами, далі Положення, передбачено, що підсистема "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (id.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав.

Підсистема Електронний суд (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (п. 24 Положення).

П. 29 Положення визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Ч. 1 ст. 41 ГПК України визначено, що учасниками позовного провадження є сторони та треті особи.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ст. 45 ГПК України).

Учасниками даної справи є Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник та Свято-Богоявленський жіночий монастир Тернопільської єпархії УПЦ - сторони; Міністерство культури та інформаційної політики України - третя особа.

Наявні у справі відомості свідчать про те, що Кременецько- Почаївський державний історико-архітектурний заповідник, Міністерство культури та інформаційної політики України зареєстровані в системі "Електронний суд".

Відповідно до отриманої судом з підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" відповіді №452045 від 26.01.2024, юридична особа - Свято-Богоявленський жіночий монастир Тернопільської єпархії УПЦ () не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

З матеріалів справи вбачається, що Свято-Богоявленський жіночий монастир Тернопільської єпархії УПЦ неодноразово, в порядку ст. 6 ГПК України, долучав заяви, у яких повідомляв про те, що, у зв`язку із релігійними переконаннями та відмовою ігумені від ідентифікаційного коду і електронного підпису, монастир позбавлений можливості зареєструвати електронний кабінет у ЄСІТС.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 46 ГПК України, сформовану 26.01.2024 в системі "Електронний суд" заяву про зміну підстав позову Заповідник зобов`язаний був надіслати Свято-Богоявленському жіночому монастирю Тернопільської єпархії УПЦ засобами поштового зв`язку; обмін документами між заповідником та Міністерством мав відбутись у електронній формі. Відтак, звертаючись до суду із заявою про зміну підстав позову, Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник мав долучити доказ надіслання такої на юридичну адресу монастиря та її доставку до електронного кабінету Міністерства культури та інформаційної політики України.

Однак, заявником зазначеної вище норми процесуального закону не виконано. Доказів направлення заяви про зміну підстав позову б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) на поштову адресу Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ не надано, як і не надано доказів доставки останньої до електронного кабінету Міністерства культури та інформаційної політики України.

Долучена до заяви б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) квитанція №502968 від 26.01.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 вказану заяву доставив до зареєстрованого Електронного кабінету Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника.

Враховуючи наведене, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 46 ГПК України, заяву б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) Кременецько-Почаївського державного історико-архітектурного заповідника про зміну підстав позову та долучені до неї документи суд до розгляду не приймає та повертає заявнику.

За змістом ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

На підставі наведеного, керуючись ст. 42, 46, 169, 177, 181-183, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської Єпархії УПЦ б/н від 12.01.2024 (вх. № 350) про закриття провадження у справі №921/619/23 відмовити.

2. Заяву б/н від 26.01.2024 (вх. № 705) Кременецько Почаївського державного історико - архітектурного заповідника про зміну підстав позову та долучені до неї документи, всього на 8 арк., до розгляду не приймати та повернути заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (26.01.2024) та підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ст. 256- 257 ГПК України.

4. Копію ухвали направити Кременецько Почаївському державному історико - архітектурному заповіднику та Міністерству культури та інформаційної політики України до їх електронних кабінетів в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України, Положенням про ЄСІТС; Свято - Богоявленському жіночому монастирю Тернопільської єпархії УПЦ, вул. Дубенська, 2, м. Кременець, Тернопільська область, 47003 - рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текс ухвали складено 31.01.2024

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.М. Гирила