ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 923/512/21

Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.

за участю представників:

від позивача: адвокат Вагнер Д.В. - довіреність,

від відповідача: Лук`янов О.В. - самопредставництво,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 923/512/22

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, № 9/1, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Херсонгаз» (73036, м. Херсон, вул. Поповича, № 3, )

про стягнення 115 381 718,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовними вимогами до Акціонерного товариства «Херсонгаз» про стягнення 115 381 718, 65 грн, що складаються з: 95 361 301,74 грн боргу з оплати добових небалансів, 3 503 044,77 грн в якості 3% річних, 6 126 265,52 грн втрат від інфляції та 10 391 106,62 грн пені у правовідносинах за договором транспортування природного газу №, укладеним сторонами 19.09.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладений між АТ «Укртрансгаз», як оператором газотранспортної системи, та АТ «Херсонгаз», як оператором газорозподільної системи, договір транспортування природного газу № від 19.09.2018, що відповідає умовам типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497.

Як вказує позивач, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за липень-грудень 2019 року позивач виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Позивач наголошує, що у відповідності до умов договору, ним через інформаційну платформу направлено відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів - акти врегулювання щодобових небалансів № 07-2019- від 31.07.2019 за газовий місяць липень 2019 року, № 08-2019- від 31.08.2019 за газовий місяць серпень 2019 року, № 09-2019- від 30.09.2019 за газовий місяць вересень 2019 року, № 10-2019- від 31.10.2019 за газовий місяць жовтень 2019 року, № 11-2019¬ від 30.11.2019 за газовий місяць листопад 2019 року, № 12-2019- від 31.12.2019 за газовий місяць грудень 2019 року та відповідні рахунки на оплату.

На переконання позивача, виникнення у відповідача щодобових негативних небалансів у відповідності до прямих норм Цивільного кодексу України та Кодексу ГТС, як актів цивільного законодавства, умов договору та на підставі юридичних фактів - правовстановлюючих дій уповноважених осіб Оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого Оператора в зазначених обсягах, в сукупності є підставою виникнення цивільних обов`язків із врегулювання щодобових негативних небалансів шляхом купівлі у Оператора газотранспортної системи обсягу газу, що дорівнює обсягу таких небалансів та здійснення плати відповідачем за такі щодобові негативні небаланси у порядку та строки, передбачені п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Проте, за ствердженням позивача, всупереч положень укладеного договору відповідачем не виконано своїх зобов`язань щодо оплати вказаних рахунків на оплату за негативні добові небаланси за період липень - грудень 2019 року на загальну суму 95 361 301,74 грн, чим порушено умови п.п. 4.1, 9.3 договору та п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, а також порушені права та інтереси позивача, як кредитора у спірних правовідносинах.

У зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань з оплати добових небалансів за спірний період, позивачем на підставах п.п. 13.1, 13.5 договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України нараховано відповідачу пеню в розмірі 10 391 106,62 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 3 503 044,77 грн та інфляційні втрати у розмірі 6 126 265,52 грн.

У відзиві на позов (вх. № 4374/21 від 28.05.2021) відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, посилаючись на норми Кодексу ГТС відповідач зауважив, що нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного замовником з оператором газотранспортної системи.

У матеріалах справи містяться Реєстри файлів завантажених до інформаційної платформи AT «Херсонгаз» за спірні місяці: Форма 2, у якій відображена інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюється щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюється щодобово (протягом доби); Форма - 3, у яких відображена інформація про фактичний місячний відбір/споживання, що не вимірюється цілодобово та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу; а також Реєстри файлів; Форма 4, яка містить інформацію про оператора газотранспортної системи, яким природний газ передається з газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони у іншу.

На думку відповідача, перелік інформації яка повинна надаватись через Інформаційну платформу для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу є чітко визначеним і до такого переліку не входять акти врегулювання щодобових небалансів та рахунки на їх оплату.

В свою чергу, відповідач звертає увагу, що повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані саме за допомогою засобів, зазначених у пункті 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання, а тому, виходячи з приписів законодавства та положень договору, позивач мав надіслати акти врегулювання щодобових небалансів та рахунки на оплату шляхом надіслання їх на адресу відповідача, вказану в договорі засобами поштового зв`язку, що позивачем зроблено не було.

Враховуючи, що позивачем на адресу відповідача рахунків па оплату та актів врегулювання добового небалансу не направлялось у спосіб, передбачений законодавством та умовами договору, відповідач дійшов до висновку, що строк оплати в даному випадку не настав.

Окрім того, відповідач наголошує, що у даному випадку доказів відхилення від звичайного рівня функціонування газотранспортної системи матеріали справи не містять, відповідач номінацій не подавав, а позивач їх не підтверджував, відповідно у позивача були відсутні підстави для вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Також, матеріали справи не містять доказів, які свідчать про купівлю позивачем короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування та позивачем не зазначено, яким саме чином здійснювалась закупівля природного газу та як визначалась її ціна, иа підставі яких доказів формувалася заборгованість за послуги з врегулювання добового небалансу.

Відтак, за висновком відповідача, позивачем не надано жодних доказів обґрунтованості вартості добового небалансу зокрема, відсутні підтверджуючі документи щодо відхилення тиску природного газу в газотранспортній системі, власної оцінки попиту на природний газ на кожну газову добу або протягом газової доби у газові місяці, щодо яких здійснювались балансуючі дії, відсутня формула розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу, а також і будь-який розрахунок небалансу.

Відповідач підсумовує, що в матеріалах справи відсутня та не надана позивачем, також інформація за первинними бухгалтерськими даними стосовно фактичної наявності у позивача ресурсу природного газу, призначеного саме для врегулювання добових небалансів АТ «Херсонгаз» у липні-грудні 2019 року - за кожен місяць фактичного вчинення ним балансуючих дій, жодним чином не обґрунтовано, як позивачем було сформовано маржинальну ціну продажу та придбання природного газу липні-грудні 2019 року та за яким методом, а також рахунки на оплату щодобових небалансів, довідка 1, довідка 3, реєстри файлів завантажених до інформаційної платформи не містять вихідних даних та формули розрахунку розміру плати за небаланс.

Позивач, заперечуючи проти доводів відповідача, у відповіді на відзив (вх. № 4642/21 від 08.06.2021) зауважив, що Регулятор актом № 192 від 05.04.2021 підтвердив, що дії з врегулювання щодобових небалансів (послуги врегулювання щодобових небалансів), зокрема, у спірний період, були вчинені АТ «Укртрансгаз», за наслідком чого у АТ «Херсонгаз» існує заборгованість за щодобові небаланси.

Щодо направлення відповідачу актів врегулювання щодобових небалансів та рахунків на оплату у відповідності до умов договору позивач зазначає, що враховуючи порядок взаємодії та документообігу суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також п.п. 19.2, 19.3. договору, у строк, встановлений умовами договору, позивач через Інформаційну платформу надіслав на електронну пошту відповідача, погоджену у п. 19.4. договору та визначену у повідомленні на створення облікового запису уповноважених осіб користувача, відповідні акти та рахунки за період врегулювання щодобових небалансів з липня 2019 року по грудень 2019 року. При цьому, відповідач не заперечує факт отримання спірних актів та рахунків.

За ствердженням позивача, єдиною умовою для сплати відповідачем, як замовником послуг транспортування за договором оператору газотранспортної системи плати за добові небаланси є наявність у відповідача негативних добових небалансів, та оскільки останній у спірний період відібрав з газотранспортної системи природний газ на власні виробничо-технологічні витрати в зазначених обсягах без подання таких обсягів до газотранспортної системи, у відповідача у зазначений період наявні щодобові негативні небаланси у обсягах таких відборів.

Додатково позивач зазначає, що на виконання вимог п. 13 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС щомісячно повідомляв АТ «Херсонгаз» про метод визначення маржинальної ціни, що вбачається з актів врегулювання щодобових небалансів за період з липня по грудень 2019 року у графі «примітка», які відповідач отримав на електронну пошту, що спростовує необґрунтовані твердження відповідача про неповідомлення його про метод розрахунку маржинальної ціни.

У запереченнях (вх. № 5245/21 від 29.06.2021) відповідачем твердження позивача не визнаються, оскільки, на думку АТ «Херсонгаз», з системного аналізу положень законодавства вбачається, що при встановленні факту наявності чи відсутності врегулювання оператором ГТС добового небалансу та підстав для оплати заявлених вимог, необхідно виходити із доказів, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від її звичайного рівня (загроза цілісності ГТС), та залежно від результатів вчинення балансуючих дій, оператор ГТС виставляє рахунки за врегулювання небалансів до оплати. Однак, докази, які дії були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій) матеріали справи не містять.

Також, як стверджує відповідач, Оператор ГТС не надав документу, з якого можна встановити процедуру алокації для визначення обсягів небалансу та який би підтверджував поділ за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між усіма замовниками послуги транспортування, а також не надав доказів наявності підстав для вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Окрім того, відповідач вважає, що подані позивачем договори купівлі-продажу природного газу та акти приймання-передачі до них не є доказами вчинення балансуючих дій та не відповідають вимогам Кодексу ГТС, оскільки не передбачають умов подачі/відбору природного газу виконавцем в режимі кожної доби, а акти приймання-передачі газу за такими договорами відображають передачу газу не тільки для забезпечення балансуючих дій щодо відповідача, але й на інші потреби позивача, з даних актів неможливо встановити, який конкретно обсяг газу був придбаний саме для здійснення балансуючих дій відносно відповідача.

На спростування тверджень відповідача позивач подав письмові пояснення (вх. № 5792/21 від 19.07.2021), у яких зазначив, що суперечлива поведінка відповідача у спірних правовідносинах проявляється у тому, що АТ «Херсонгаз», уклавши Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.11.2019, тим самим визнавши свою заборгованість за негативні добові небаланси за спірним договором та відповідними актами, не визнає таку заборгованість у межах даного спору.

Позивач додає, що неподання відповідачем номінації на відповідну точку входу свідчить про те, що у нього була підтверджена нульова номінація, як наслідок, відбір відповідачем природного газу з газотранспортної системи у обсягах понад нульові обсяги природного газу, зазначені в номінації для точки входу є недотриманням відповідачем своїх підтверджених номінацій та умовою для вчинення Оператором ГТС дій з врегулювання добового небалансу.

Позивач підкреслив, що наведені умови договору та норми Кодексу ГТС вказують на те, що факт врегулювання оператором негативних добових небалансів та застосування до замовника плати за такі небаланси, не залежить від факту вчинення/невчинення балансуючих дій, наявності/відсутності загрози цілісності газотранспортної системи, відсутності потреби у закупівлі природного газу тощо, а залежить виключно від наявності у відповідача негативних небалансів, факту оформлення Оператором ГТС одностороннього акту за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів та виставлення оператором замовнику рахунку на оплату таких небалансів.

Позивач наголосив на тому, що ані норми Кодексу ГТС, ані умови укладеного між сторонами спірного договору, не передбачають обов`язку для Оператора ГТС закуповувати обсяги природного газу для балансування газотранспортної системи по кожному замовнику послуг окремо, як і повідомляти кожного замовника послуг про те, яким чином та на підставі яких первинних документів оператором було забезпечено здійснення балансування (балансуючих дій) в тому чи іншому звітному періоді.

Загалом позивач підсумовує, що вся відповідна інформація особисто внесена відповідачем до Інформаційної платформи, що свідчить про прийняття умов щодо здійснення господарської діяльності в режимі добового балансування, з урахуванням вимог Кодексу ГТС та положень договору, а наявні в матеріалах справи документи в їх сукупності підтверджують визнання АТ «Херсонгаз» наявної заборгованості та надають можливість встановити та перевірити обсяги небалансу відповідача.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Херсонської області від 14.04.2021, справу № 923/512/21 було розподілено судді Павленко Н.А.

19.04.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області позовну заяву за вх. № 1109/21 від 14.04.2021 залишено без руху, через недоліки її матеріалів, встановлено позивачу десятиденний строк, з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів на підтвердження повноважень представника АТ «Укртрансгаз».

05.05.2021 за вх.№ 3639/21 до Господарського суду Херсонської області надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, з відповідними додатками до неї.

11.05.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 923/512/21, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.06.2021 об 11:00 год.

28.05.2021 на адресу Господарського суду Херсонської області надійшов відзив на позов (вх. № 4374/21), який судом був прийнятий до розгляду та долучений до матеріалів справи разом із доданими до нього документами.

31.05.2021 до суду за вх.№ 4400/21 надійшла заява представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу для проведення відеоконференцій EasyCon, яка Господарським судом Херсонської області була задоволена в повному обсязі відповідною ухвалою суду від 01.06.2021.

07.06.2021, у зв`язку з необхідністю у наданні часу для ознайомлення, суд протокольною ухвалою оголосив перерву у підготовчому засіданні до 01.07.2021 об 11:30 год

08.06.2021 позивачем подано до Господарського суду Херсонської області відповідь на відзив (вх. № 4642/21), яка судом була долучена до матеріалів справи разом із доданими до неї документами та прийнята до розгляду.

29.06.2021 від АТ «Херсонгаз» до Господарського суду Херсонської області надійшли заперечення (вх. № 5245/21), з урахуванням відповідей на письмове опитування в порядку ст. 90 ГПК України, які судом були прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи із наявними доказами.

16.06.2021 позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області з клопотанням (вх. № 1779/21) про поновлення строку для подання заяв свідків, оформлених в порядку ст. 90 ГПК України, та прийняття їх до розгляду.

01.07.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області задоволено клопотання АТ «Укртрансгаз» (вх.№1779/21 від 16.06.2021) про поновлення строку на подання заяв свідка, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, до 09.08.2021, та відкладено підготовче засідання до 02 серпня 2021 року о 10:30 год.

19.07.2021 АТ «Укртрансгаз» надав до суду письмові пояснення (вх. № 5792/21), до яких долучив копію угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.11.2019, які судом були прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Херсонської області від 02.08.2021 № 372, у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень зі здійснення правосуддя судді Павленко Н.А., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/512/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 справу розподілено до розгляду судді Пінтеліній Т.Г.

09.08.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області справу № 923/512/21 прийнято до свого провадження. Постановлено розгляд підготовчого провадження проводити у розумний строк та призначено підготовче засідання на 14.09.2021 об 11:00 год.

31.08.2021 до суду надійшло клопотання АТ «Укртрансгаз» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яким позивач просив забезпечити проведення засідання у режимі відеоконференції в одному з вказаних ним приміщень суду.

02.09.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області призначено участь АТ «Укртрансгаз» у судовому засіданні 14.09.2021 об 11:00 год. в режимі відеоконференції та доручено проведення відеоконференції Шостому апеляційному адміністративному суду.

14.09.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи та призначено підготовче засідання у справі на 09 листопада 2021 року о 10:00 год.

09.11.2021 ухвалою Господарського суду Херсонської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.12.2021 о 10:00 год.

19.11.2021 позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області з клопотання (вх. № 8689/21), яким просив надіслати на адресу АТ «Укртрансгаз» копію технічного запису підготовчого засідання від 14.09.2021 у справі № 923/512/21.

24.11.2021 супровідним листом Господарського суду Херсонської області направлено на адресу позивача диск № 0903303 із технічним записом підготовчого засідання від 14.09.2021.

30.11.2021 АТ «Укртрансгаз» надало до суду письмові пояснення (вх. № 8941/21), які були долучені до матеріалів справи разом із доданими до них доказами.

08.12.2021 у судовому засіданні, погодивши з представниками сторін, суд протокольно оголосив перерву у розгляді справи по суті до 11.01.2022 о 10:00 год.

11.01.2022 ухвалою Господарського суду Херсонської області відкладено розгляд справи та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 09.03.2022 о 10:00 год.

Проте, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 внаслідок військової агресії Російської Федерації в Україні уведено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Верховний Суд розпорядженням від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 в порядку ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» змінив на Господарський суд Одеської області територіальну підсудність судових справ, які підсудні Господарському суду Херсонської області (враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану Господарським судом Херсонської області).

Після деокупації міста Херсон за Актом прийому-передачі евакуйована справа № 923/512/21 була передана Господарському суду Одеської області.

Крім того, відповідно до акту від 14.06.2023 керівник апарату Господарського суду Одеської області, керівник апарату Господарського суду Херсонської області та начальник статистичного відділу засвідчили про відсутність 1-го тому по справі № 923/512/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 року справу розподілено судді Цісельському О.В.

14.08.2023 за вх. № ГСОО 27623/23 до Господарського суду Одеської області надійшов супровідний лист Господарського суду Херсонської області (вих .№ 01.01-16/0119/23 від 02.08.2023), відповідно до якого, при проведенні підготовки до інвентаризації судових справ виявлено матеріали по справах, вже переданих за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області, у зв`язку з чим надіслано до суду, зокрема, виявлений 1-ий том справи № 923/512/21.

За Актом передачі томів по справам раніше переданих до Господарського суду Одеської області від Господарського суду Херсонської області від 14.08.2023, том № 1 у справі № 923/512/21 був переданий судді Цісельському О.В.

22.08.2023 ухвалою Господарського суду Одеської області справу № 923/512/21 прийнято до провадження. Постановлено розгляд справи здійснити спочатку за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "12" вересня 2023 року о 12:20 год.

28 серпня 2023 року за вх.№ 29351/23 до суду від АТ «Укртрансгаз» надійшла заява про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, яка судом була задоволена відповідною ухвалою суду від 30.08.2023.

01.09.2023 АТ «Херсонгаз» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. № 30053/23) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді з використанням програмного забезпечення підсистеми «Електронний суд».

04 вересня 2023 року за вх.№ 30288/23 до суду від АТ «Херсонгаз» надійшла заява про участь представника у судовому засіданні, призначеному на 12.09.2023 о 12:20 год. та всіх наступних судових засіданнях, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, яка задоволена судом повністю ухвалою суду від 05.09.2023.

08.09.2023 від позивача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення (вх. № 30987/23), які судом прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Того ж дня, через систему «Електронний суд» відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 31036/23), який прийнятий судом до розгляду та долучений до матеріалів справи разом із додатками до нього.

12.09.2023 у підготовчому засіданні судом проголошено протокольну ухвалу про перерву до 26.09.2023 о 12:20 год.

19.09.2023 позивачем надано до суду відповідь (вх. № 32486/23) на відзив АТ «Херсонгаз», яка судом прийнята та долучена до матеріалів справи.

25.09.2023 до суду надійшли заперечення АТ «Херсонгаз» (вх. № 33204/23) на відповідь на відзив. Вказані заперечення долучені судом до матеріалів справи.

26.09.2023 позивач надіслав суду додаткові письмові пояснення (вх. № 33565/23), які судом також були долучені до матеріалів справи.

Того ж дня, 26.09.2023 у підготовчому засіданні по справі № 923/512/21, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом проголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 923/512/21 до судового розгляду по суті на "19" жовтня 2023 року о 10:00 год.

18.10.2023 позивач надав до суду письмові пояснення (вх. № 33565/23), які судом також були долучені до матеріалів справи.

19.10.2023 судом проголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 14.11.2023 о 10:00 год.

14.11.2023 АТ «Укртрансгаз» подало до суду чергові письмові пояснення (вх. № 41300/23), які судом були долучені до матеріалів справи.

14.11.2023, у зв`язку з неможливістю завершити розгляд справи, у судовому засіданні по справі № 923/512/21 судом проголошено протокольно перерву до "28" листопада 2023 року о 14:00 год.

Судове засідання, призначене протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2023 у справі № 923/512/21 на 28.11.2023 о 14:00 год., не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

29.11.2023 ухвалою Господарського суду Одеської області судове засідання у справі № 923/512/21 призначено на "12" грудня 2023 року о 12:00 год.

11.12.2023 позивач надав суду письмові пояснення (вх. № 44232/23). Вказані пояснення долучені судом до матеріалів справи, проте залишені без розгляду у зв`язку з порушенням порядку їх надання на стадії розгляду справи по суті, про що у судовому засіданні 28.12.2023 була постановлена відповідна протокольна ухвала.

Судове засідання, призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2023 по справі № 923/512/21 на 12.12.2023 о 12:00, не відбулося у зв`язку з особливими умовами роботи установи суду, пов`язаними з несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду та здійсненням рандомної спам-розсилки фішингових повідомлень з вірусами серед державних установ, підприємств, установ, організацій і громадян, що сталося внаслідок хакерської атаки, з огляду на що у період з 30.11.2023 до 07.12.2023 комп`ютерна мережа суду була відключена та здійснювалось відновлення бази даних Автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» на іншому серверному обладнанні. Розгляд справ у судових засіданнях вирішено відновити з 15.12.2023

13.12.2023 ухвалою Господарського суду Одеської області судове засідання у справі № 923/512/21 призначено на "28" грудня 2023 року об 11:40 год.

21 грудня 2023 року за вх.№ 46516/23 до суду від АТ «Укртрансгаз» надійшла заява про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, яка судом була задоволена відповідною ухвалою суду від 22.12.2023.

28.12.2023 у судовому засіданні, через великий обсяг досліджуваних доказів та неможливість завершити розгляд справи по суті, судом було проголошено протокольну ухвало про перерву до 18.01.2024 о 14:20 год.

10.01.2024 представник АТ «Укртрансгаз» звернувся до суду із заявою (вх. № 1073/24), якою просив внести його дані до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 923/512/21.

Під час розгляду справи по суті представник позивача виступив із вступною промовою, у судових дебатах заявлений позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити.

Відповідач підтримав правову позицію, викладену у заявах по суті та просив вирішити справу з урахуванням зазначених ним підстав, у зв`язку з чим відмовити в задоволенні позову.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилалися під час судового розгляду як на підставу своїх вимог і заперечень, а також судом були безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

18.01.2024 в судовому засіданні Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

19.09.2018 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - Оператор) та Акціонерним товариством «Херсонгаз» (далі - Замовник) укладено договір транспортування природного газу № .

Згідно з пунктами 2.1. 2.5., 2.8. Розділу ІІ вказаного договору (тут і надалі в редакції додаткової угоди № 4 від 29.07.2019) Оператор (АТ «Укртрансгаз») надає Замовнику (АТ «Херсонгаз») послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника.

Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на с творення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

У п.3.1 договору сторони погодили, що Оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Оператор має право, серед іншого, своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги, а також стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим договором (п.3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що Замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; вчасно збалансовувати свій портфоліо балансування; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природний газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п.4.2 договору).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п.5.1 договору).

Згідно з п.п. 6.1, 6.3 договору № від 19.09.2018 Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

У п.п.7.1-7.3 договору сторонами погоджено, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами договору.

У розділі ІХ (п.п. 9.1.-9.3., 9.6.) договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.07.2019) сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розд. XIV Кодексу.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений п. 9.3 цього договору, визначається за даними Оператора.

Згідно з п.11.4 договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Відповідно до п. 11.5. договору Оператор і Замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

За умовами п.п.13.1, 13.2, 13.5 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2022. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.17.1 договору). Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін (п.7.2 договору).

Пунктами 19.2., 19.3. договору сторони передбачили, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою. Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, визначених у пункті 19.2. цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання.

Додатковою угодою №2 від 30.11.2018 внесено зміни до договору, зокрема п.17.1. договору викладено в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з 1 березня 2019 року на строк до 31 грудня 2022 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.». Окрім того внесено зміни в частині адреси та реквізитів сторін.

В матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами додатків № 1, № 2 та № 3 до договору.

В матеріалах справи міститься повідомлення АТ «Херсонгаз» на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи, відповідно до якого створено обліковий запис уповноважених осіб відповідача, що мають доступ до інформаційної платформи.

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів природного газу до/з газотранспортної системи за липень-грудень 2019 року на підставі інформації поданої до інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4 (реєстри файлів завантаження до Інформаційної платформи АТ «Херсонгаз», т. 1, а.с.67-94) виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, у зв`язку з чим здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 330 833,10 тис.куб.м на загальну вартість 8 276 403,11 грн;

- за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 342 043,90 тис.куб.м на загальну вартість 9 833 889,69 грн;

- за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 331 686,14 тис.куб.м на загальну вартість 7 327 656,22 грн;

- за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 2 355 358,66 тис.куб.м на загальну вартість 12 416 545,16 грн;

- за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 3 011 870,23 тис.куб.м на загальну вартість 20 192 510,58 грн;

- за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 4 775 109,41 тис.куб.м на загальну вартість 37 314 296,98 грн.

Також в матеріалах справи містяться акти врегулювання щодобових небалансів, а саме:

- за газовий місяць липень 2019 №07-2019- від 31.07.2019 (т.1, а.с.49-50);

- за газовий місяць серпень 2019 №08-2019- від 31.08.2019 (т.1, а.с.52-53);

- за газовий місяць вересень 2019 №09-2019- від 30.09.2019 (т.1, а.с.55-56);

- за газовий місяць жовтень 2019 №10-2019- від 31.10.2019 (т.1, а.с.58-59);

- за газовий місяць листопад 2019 №11-2019- від 30.11.2019 (т.1, а.с.61-62);

- за газовий місяць грудень 2019 №12-2019- від 31.12.2019 (т.1, а.с. 64-65).

Позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу вищевказані акти врегулювання щодобових небалансів та рахунки на оплату за добові небаланси: №07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року на загальну суму 8276403,11 грн (т.1, а.с.51); №08-2019- від 31.08.2019 за серпень 2019 року на загальну суму 9833889,69 грн (т.1, а.с.54); №09-2019- від 30.09.2019 за вересень 2019 року на загальну суму 7327656,22 грн (т.1, а.с.57); №10-2019- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на загальну суму 12416545,16 грн (т.1, а.с.60); №11-2019- від 30.11.2019 за листопад 2019 року на загальну суму 20192510,58 грн (т.1, а.с.63); №12-2019- від 31.12.2019 за грудень 2019 року на загальну суму 37314296,98 грн (т.1, а.с.66).

Обсяги добових небалансів за липень-грудень 2019 року додатково підтверджуються довідками позивача № 1 про добові небаланси АТ «Херсонгаз», що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат відповідача, за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2019 року (т.1, а.с. 102-107), Довідками позивача № 3 про добові небаланси відповідача за липень-грудень 2019 року (т. 1, а.с. 108-113),

Поряд з цим, судом установлено, що згідно зі Зведеними Актами приймання-передачі природного газу та актами приймання-передачі природного газу, складеними між сторонами за період липня - грудня 2019 року, позивачем передано відповідачу природного газу: за Актами № 7 за липень 2019 року від 01.08.2019 - 5496318 куб. м (т. 1, а.с. 114-115); за Актами № 8 за серпень 2019 року від 02.09.2019 - 8242001 куб. м (т. 1, а.с. 117-118); за Актами № 9 за вересень 2019 року від 01.10.2019 - 10447391 куб. м (т. 1, а.с. 120-121); за Актами № 10 за жовтень 2019 року від 01.11.2019 - 13889522 куб. м (т. 1, а.с. 123-124); за Актами № 11 за листопад 2019 року від 02.12.2019 - 40225761 куб. м (т. 1, а.с. 126-127); за Актами № 12 за грудень 2019 року від 02.01.2020 - 58997761 куб. м (т. 1, а.с. 129-130).

Також у заяві свідка від 28.05.2021 відповідач надав відповіді на запитання, поставлені Акціонерним товариства «Укртрансгаз» у позові:

1) АТ «Херсонгаз» має доступ до інформаційної платформи;

2) У липні-грудні 2019 року АТ «Херсонгаз» подавало в інформаційну платформу виключно ту інформацію, яка передбачена Кодексом ГТС, будь-якої іншої інформації не подавало;

3) АТ «Херсонгаз» не мало постачальників (продавців) у липні-грудні 2019 року на природний газ для власних виробничо-технологічних потреб;

4) фактичний обсяг природного газу, відібраний АТ «Херсонгаз» з ГТС АТ «Укртрансгаз» через точки виходу за період з липня по грудень 2019 року: за липень 2019 року - 5496318 куб. м, за серпень 2019 року - 8242001 куб. м, за вересень 2019 року - 10447391 куб. м, за жовтень 2019 року - 13889522 куб. м, за листопад 2019 року - 40225761 куб. м, за грудень 2019 року - 58997761 куб. м;

5) АТ «Херсонгаз» не подає природний газ в ГТС України;

6) Фактичний обсяг природного газу, який був використаний АТ «Херсонгаз» для власних виробничо-технологічних витрат за період з липня по грудень 2019 року та розрахований ним в порядку п. 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем: за липень 2019 року 1330833,10 куб. м, за серпень 2019 року 1342043,90 куб. м, за вересень 2019 року 1331686,14 куб. м, за жовтень 2019 року 2355358,66 куб. м, за листопад 2019 року 3011870,23 куб. м, за грудень 2019 року 4775109,41 куб. м;

7) АТ «Херсонгаз» не придбавало природний газ для покриття власних виробничо-технологічних витрат за період з липня по грудень 2019 року та не надавало Оператору ГТС торгові сповіщення в порядку глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС;

8) Доступ до інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» у АТ «Херсонгаз» відсутній з 0101.2020. У період з липня по грудень 2019 року АТ «Херсонгаз» не робило скріншотів з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз», відтак відсутня можливість порівняти дані, надані у вигляді скріншотів з даними із інформаційної платформи у спірний період.

В матеріалах справи також наявні заяви свідків АТ «Укртранскагз» начальника відділу технічної диспетчеризації Саловського Л.Б. та начальника департаменту комерційної діяльності Куцелім А.О., які надали відповіді на поставлені відповідачем питтання в порядку ст. 90 ГПК України, проте вказані заяви свідків, в порушення вимог ч. 3 ст. 88 ГПК України, не містять згоду представників на допит їх як свідків, та, в свою чергу їх підписи на заяві не містять нотаріального посвідчення.

До матеріалів справи додано угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.11.2019, укладену між сторонами, з якої вбачається визнання відповідачем непогашеного грошового зобов`язання за послуги балансування, що виникли за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018, зокрема за актами врегулювання щодобових небалансів № 07-2019- від 31.07.2019, № 08-2019- від 31.08.2019 та № 09-2019- від 30.09.2019.

Під час розгляду справи відповідачем доказів погашення заборгованості суду не надано.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин першої і третьої статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджених сторонами, так і тих, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 Господарського кодексу України).

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно положень ст.229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст.231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч.ч. 1 і 2 ст.551 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Пунктами 7, 45 ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (ч.ч.1, 2 ст.32 ЗУ «Про ринок природного газу»).

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах та мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи. Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється Оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

В свою чергу, фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, а комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу (п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Потужність - максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

Згідно з ч. 3 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором ГТС) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувачів інформаційної платформи. При цьому, з метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також для підтвердження її авторства, використовується електронний цифровий підпис.

Пунктом 5 глави 4 розділу ІV Кодексу ГТС передбачено перелік та зміст файлів (форм), які мають бути завантажені (внесені) з накладанням ЕЦП операторами газорозподільних систем.

Пунктом 2 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС передбачено, що доступ до потужності надається Оператором ГТС в тому числі на період місяця -потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця).

Відповідно до п.17 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу

Алокація - віднесення Оператором ГТС природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п.5 гл.1 розд.1 Кодексу ГТС) .

Згідно п.4 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу.

Електронні документи (електронні повідомлення), що надаються оператором газотранспортної системи відповідно до цього розділу, повинні містити його електронний цифровий підпис і на запит замовника послуг транспортування надаються йому у паперовій формі за підписом уповноваженої особи у строк, що не перевищує 5 робочих днів.

Наявність в інформаційній платформі інформації, наданої Оператором ГРМ є підтвердженням вчинення уповноваженими особами Оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), дій, що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого Оператора в зазначених обсягах.

Остаточна алокація щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу газового місяця (М) здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням вимог цієї глави (п.1 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС)

У точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів / споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір / споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М) (п.2 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.4 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС остаточна алокація відборів/споживання, що вимірюються щодобово, дорівнює обсягам попередніх добових алокацій, крім випадків зміни режимів нарахування споживачу обсягів у порядку, встановленому Кодексом газорозподільних систем. При зміні режимів нарахування споживачу обсягів за період такої зміни коригування добових обсягів споживання здійснюється відповідно до п.6 цієї глави.

Остаточна алокація відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, за умови здійснення обліку комерційним вузлом обліку, обладнаним обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, а також обсяги остаточних щодобових алокацій по такому споживачу коригуються та дорівнюють фактичному споживанню за відповідну газову добу газового місяця (М) за даними обчислювача (коректора), крім випадків зміни режимів нарахування споживачу обсягів у порядку, встановленому Кодексом газорозподільних систем. При зміні режимів нарахування споживачу обсягів за період такої зміни коригування добових обсягів споживання здійснюється відповідно до п.6 цієї глави (п.5 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС).

Глави 5, 6 розд. ХІІ Кодексу ГТС унормовують порядок визначення попередніх щодобових алокацій подач та відборів природного газу з газотранспортної системи, зокрема:

(і) у точках входу з газосховищ Оператор ГТС визначає алокацію обсягів згідно з даними підтверджених номінацій/реномінацій; обсяги, визначені в алокації, дорівнюють обсягам, визначеним у підтверджених номінаціях / реномінаціях (п.2 гл.5 розд. ХІІ Кодексу ГТС);

(іі) у точках виходу до газосховищ Оператор ГТС визначає алокацію обсягів згідно з даними підтверджених номінацій/реномінацій; обсяги, визначені в алокації, дорівнюють обсягам, визначеним у підтверджених номінаціях/реномінаціях (п.2 гл.6 розд. ХІІ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 гл.1 розд. ХІІІ Кодексу ГТС, замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п.3 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Негативний місячний небаланс може покриватись як Оператором ГТС шляхом надання послуг з балансування, так і оператором ГРС самостійно (шляхом купівлі природного газу у інших замовників послуг балансування або відбору природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації за цей газовий місяць) відповідно до п.п.4,7 гл.3 розд. XIV Кодексу ГТС.

У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3- 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Оператор ГТС розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень) (п.1 гл.6 розд. ХІV Кодексу ГТС).

Згідно з абз.2 п.2 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Згідно з абз.2 п.6 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Відповідно до п.7 гл.6 розд. XIV Кодексу ГТС для розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу Оператор ГТС множить остаточний обсяг добового небалансу на ціну, що застосовується відповідно до пунктів 8 - 12 цієї глави.

Пунктом 17 гл.6 розд. XIV Кодексу ГТС передбачено, що на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу Оператор ГТС здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Відповідно до п.19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС та Типовим договором.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2018 між сторонами підписано договір транспортування природного газу № , згідно з яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Так, вищевказаний договір про транспортування природного газу є належною правовою підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин Кодексом ГТС передбачено три складові послуг транспортування природного газу, що надаються на підставі договору транспортування природного газу: надання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, а також врегулювання добового небалансу.

Зокрема, п.1 гл.1 розд. VIII Кодексу ГТС прямо передбачено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Розділ ІХ укладеного сторонами договору містить умови, які визначають місячний негативний небаланс замовника. Тобто фактично спірний договір регулює відносини з врегулювання небалансів як складової послуги транспортування природного газу.

При цьому послуги надання доступу до потужності та транспортування мають попередньо замовлятися, однак врегулювання добового небалансу здійснюється Оператором ГТС за наявності умов, визначених у Кодексі ГТС та договорі (у разі виникнення у замовника небалансу).

Так, пунктами 9.1 та 9.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №4) передбачено, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу. При цьому, замовник здійсню купівлю в оператора природного газу в обсягах добового небалансу за ціною, яка встановлена розділом ХІV Кодексу.

Відтак, договір не встановлює спеціальний порядок визначення вартості щодобового небалансу, яку має сплатити замовник, а також не містить відсилок до жодних додатків до договору. Натомість вартість небалансу визначається у порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Позивач у цій справі просить стягнути кошти з відповідача у зв`язку з виникненням у нього негативного небалансу (тобто у зв`язку з перевищенням обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу - п.3 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС).

Так, згідно з вищезазначеними односторонніми актами врегулювання щодобових небалансів остаточна вартість щодобових небалансів за період з липня по грудень 2019 року становить загалом 95 361 301,74 грн.

При цьому, умовами договору № від 19.09.2018 не передбачено обов`язку оператора направляти замовнику вказані односторонні акти врегулювання щодобових небалансів, як про це заявляє відповідач.

Натомість, пунктом 9.3 договору визначено необхідність надсилання замовнику рахунку на оплату за добовий небаланс.

На виконання вказаної норми договору, а також у відповідності до положень п. 2.8 договору, позивач через інформаційну платформу направив відповідачу відповідні рахунки на оплату за добові небаланси за період липня - грудня 2019 року на загальну суму 95 361 301,74 грн.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20 зазначено, що за законом та договором транспортування природного газу достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними Оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо (п.9.26).

При цьому з положень глав 5 та 6 розд. ХІІ Кодексу ГТС вбачається, що інформація, яку Оператор ГТС використовує для складання алокацій, надається або самим замовником, або іншими суб`єктами ринку природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Тобто обсяг послуг балансування визначається сторонами не на момент підписання договору та додатків до нього, а вже після того, як Оператор ГТС отримає інформацію про обсяги природного газу, фактично відібраного замовником та поданої з/до газотранспортної системи - в результаті співставлення алокацій подач/відборів замовником природного газу до/з газотранспортної системи.

Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

Як зазначалося, номінації/реномінації подаються замовником послуг транспортування Оператору ГТС через інформаційну платформу в порядку, визначеному розд. ХІ Кодексу ГТС.

Тобто остаточні алокації, на підставі який Оператор ГТС визначає обсяг щодобових небалансів, фактично формуються на підставі даних, поданих замовником послуг транспортування до інформаційної платформи.

При цьому п.6 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС передбачає можливість коригування замовником відповідної інформації на інформаційній платформі.

Як було зазначено, п.11.4 договору прямо передбачає, що врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом Оператора ГТС. Оператор ГТС формує відповідні акти на підставі даних, що містяться в алокаціях, які, у свою чергу, містять дані, подані замовником у відповідних номінаціях/реномінаціях.

У разі, якщо замовник має обґрунтовані підстави вважати, що дані, викладені в односторонніх актах, не відповідають фактичним обставинам, він може надати Оператору ГТС відповідні відомості під час звірки розрахунків відповідно до п.11.5 договору.

Однак під час розгляду цієї справи судом не встановлено факту укладання сторонами актів звірки або оскарження/спростування відповідачем таких відомостей.

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами позивача про те, що на підставі відомостей, які містяться в інформаційній платформі, та вносились до неї відповідачем, а також складених Оператором ГТС односторонніх актів встановлюється обсяг небалансів АТ «Херсонгаз».

Як зазначалося вище, вчинення дій з врегулювання добового небалансу є складовою послуги транспортування (п.9 гл.1 розд. VIII Кодексу ГТС).

Відповідно до п.4 гл.6 розд. XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій Оператором ГТС, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави.

Водночас відповідач наголошував, що позивач не довів наявності відхилення у функціонуванні газотранспортної системи від її звичайного рівня, власну оцінку попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія, не надав інформацію про номінації в розрізі усіх замовників послуг транспортування тощо. Також зазначав, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а тому позивач мав надати докази, які дії фактичні були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розд. XIII та розд. XIV Кодексу ГТС.

Суд зазначає, що Оператор ГТС здійснює балансування системи на постійній основі, а не лише у разі виявлення у конкретного замовника небалансу. Вимога щодо врахування в платі за небаланс вартості вчинення балансуючих дій та відображення відповідних витрат пов`язана з встановленими у ч.1 ст.35 Закону «Про ринок природного газу» принципами справедливості, недискримінаційності, прозорості та обумовленості об`єктивними чинниками. Врахування вартості вчинення балансуючих дій проявляється в першу чергу в порядку визначення ціни надання таких послуг.

При цьому ні Кодекс ГТС, ні Договір не пов`язують виникнення у відповідача як замовника обов`язку з оплати послуг з врегулювання Оператором ГТС добового небалансу саме з існуванням загрози цілісності газотранспортної системи.

Отже, помилковими є твердження відповідача про необхідність надання позивачем доказів відхилення у функціонуванні газотранспортної системи від її звичайного рівня, власної оцінки попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія, інформації про номінації в розрізі усіх замовників послуг транспортування, а також доказів вчинення балансуючих дій саме щодо відповідача.

Місячна потужність - це фактично обсяг природного газу, перетікання якого максимально допустиме у відповідній точці входу/виходу за період одного газового місяця. А величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу фактично є тим обсягом природного газу, перетікання якого відбулось за один газовий місяць на відповідній точці входу/виходу (що може відрізнятись від замовленої місячної потужності).

У зв`язку з цим, у разі, якщо величина використаних замовником обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у таких точках відповідно до п.17 гл.1 розд. І Кодексу ГТС, арифметично обсяг перевищення замовленої потужності має відповідати обсягу небалансів, розрахованих позивачем на підставі відповідних алокацій за аналогічні періоди.

При цьому, як вказано у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21, умовою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу (тобто якщо має місце перевищення обсягів відібраного замовником природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу).

Отже, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Верховний Суд також зазначає, що згідно з п. 2 розд. XIII Кодексу ГТС оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання небалансу з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками своїх підтверджених номінацій.

У розд. XIII Кодексу ГТС, який регулює заходи фізичного балансування, передбачено, що якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в ГТС (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в ГТС.

Цілісність ГТС - стан ГТС, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором ГТС, що технічно гарантують транспортування природного газу (п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону «Про ринок природного газу»).

Втім, встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі.

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд. XIII, а розд. XIV Кодексу.

Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

Відтак Об`єднана палата уточнила висновки щодо застосування п. 3 розд. ХІІІ, п. 3 гл. 3 розд. ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 14.12.2021 у справі № 923/909/19, від 19.03.2021 у справі № 922/3987/19, від 04.08.2021 у справі № 903/973/19, від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Отже, доводи відповідача про необхідність надання позивачем доказів вчинення ним дій, спрямованих на врегулювання небалансу, а також доказів відхилення у функціонуванні ГТС, є помилковими.

З огляду на вищенаведені положення Кодексу ГТС і умови договору, судом визначено, що для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування передбачено сукупність обставин у наступній послідовності:

1) виникнення негативного місячного небалансу;

2) неврегулювання замовником послуг транспортування самостійно цього небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем;

3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу;

4) надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивачем при наданні послуг балансування виконані як умови договору, так і вказані вище правові положення, які направлені на спонукання відповідача до оплати вартості отриманих послуг, у зв`язку з чим у відповідача виник власний обов`язок по їх сплаті протягом 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 95 361 301,74 грн. заборгованості за добові небаланси природного газу за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення пені у сумі 10 391 106,62 грн, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 ЦК України, ст.230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вже було зазначено судом, сторони в п.13.5 договору погодили, що в разі порушення замовником строків оплати, передбачених договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Вказаний пункт договору узгоджується із положеннями статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідальність за порушення строків оплати послуг визначених договором у вигляді пені чітко погоджена сторонами у договорі. При цьому, суд керується строками оплати послуг балансування (оплати щодобових небалансів) саме виходячи із умов пункту 9.4 договору, який повністю узгоджується з положеннями пункту 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Встановивши обставини надання позивачем та отримання відповідачем послуг балансування (врегулювання щодобових небалансів) за період з липня по грудень 2019 року та не оплату відповідачем відповідних послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення пені, передбаченої у пункті 13.5 договору.

Згідно з перерахунком, здійсненим судом, розмір пені за порушення зобов`язання зі сплати заборгованості за добові небаланси природного газу за липень-грудень 2019 року за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 за вказаний позивачем період становить суму в загальному розмірі 10 370 265,14 грн, а отже меншу за суму пені, заявлену АТ «Укртрансгаз» у даній справі. А відтак, частковому задоволенню та стягненню підлягає сума пені, в розмірі, що розрахована судом.

Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 3 503 044,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 126 265,52 грн суд зазначає таке.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. Відтак, 3% річних та інфляційні нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору та порушено строки оплати добових небалансів, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши період нарахування та розрахунок 3% річних у розмірі 3 503 044,77 грн, суд встановив, що період визначений позивачем правомірно, проте розрахунок є арифметично не правильним, оскільки загальний розмір 3% річних складає 3 495 374,44 грн, який підлягає стягненню судом.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що розмір інфляційних втрат за вказані позивачем періоди становить суму, більшу за суму інфляційних втрат, заявлену АТ «Укртрансгаз» у даній справі, однак, з огляду на передбачену ч. 2 ст. 237 ГПК України заборону виходити у рішенні суду за межі позовних вимог, дійшов висновку про визнання правомірними вказаних вимог саме в розмірі, зазначеному в позовній заяві АТ «Укртрансгаз».

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Згідно із статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за статтею 77 Господарського процесуального кодексу України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 Господарського процесуального кодексу України).

Слід наголосити, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Враховуючи наведену вище сутність принципу змагальності сторін та стандарту доказування вірогідності доказів, суд вважає, що дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані в справу докази свідчать про те, що відповідачем порушено умови договору транспортування природного газу № від 19.09.2018, що призвело до стягнення простроченої основної заборгованості по сплаті добових небалансів, а також відповідних 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених учасниками судового процесу, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати відповідачем заявленої суми основної заборгованості, а також пені, річних та інфляційних втрат, доведеністю позивачем власних вимог, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на помилки, допущені позивачем при обрахунку пені та 3% річних.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 794 303,67 гривень, суд у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відносить на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 233, 237 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Херсонгаз» (73036, м. Херсон, вул. Поповича, № 3, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, № 9/1, ) заборгованість з оплати добових небалансів в розмірі 95 361 301 (дев`яносто п`ять мільйонів триста шістдесят одна тисяча триста одна) грн 74 коп, інфляційні втрати в розмірі 6 126 265 (шість мільйонів сто двадцять шість тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 52 коп, пеню в розмірі 10 370 265 (десять мільйонів триста сімдесят тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 14 коп, 3% річних в розмірі 3 495 374 (три мільйони чотириста дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят чотири) грн 44 коп та судовий збір в розмірі 794 303 (сімсот дев`яносто чотири тисячі триста три) грн 67 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29 січня 2024 р.

Суддя О.В. Цісельський