ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024м. ДніпроСправа № 904/6393/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні технології України", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 149 754,48 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні технології України" про стягнення 149 754,48 грн, з яких: 140 157,88 грн основний борг, 3650,42 грн пеня, 3000,35 грн 3% річних, 2945,83 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 11.12.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвала від 11.12.2023 направлена відповідачу на офіційну електронну пошту 12.12.2023 (а.с. 68).

Відповідач відзив не подав.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується на таких основних принципах, зокрема, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до пунктів 10, 18 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: місцезнаходження юридичної особи, інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження, телефон, адресу електронної пошти.

При цьому, такі дані є офіційними та повідомляються юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Враховуючи викладене, отримання учасником справи ухвали суду на його офіційну електронну адресу, є належним повідомленням.

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 241336249 від 21.01.2021 (а.с. 9) власником нежилого приміщення 132 у будинку 25 по вул. Кремлівська (після перейменування Січеславська) у місті Кривому Розі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України».

Позивач зазначає, що Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль". У зв`язку з проведенням державної реєстрації змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (копія рішення додається) до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (по новому Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, як зазначає позивач, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку № 25 по вул. Кремлівська (Січеславська) м. Кривого Рогу є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії (ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою КМУ «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830 (далі - Правила № 830).

Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль", як виконавцем послуг, на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Відповідно до п. 4 Типового договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Оскільки, як зазначає позивач, протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку 25 по вул. Кремлівська (Січеславська) у м. Кривий Ріг про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України» фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Позивач зазначає, що даний типовий договір з відповідачем обліковується за реквізитами №2067/жб/2 від 01.11.2021 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кремлівська (Січеславська), буд. 25, приміщення 132, загальною площею 312,2 м2.

Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (п. 2 договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг (п. 4 договору).

Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (п. 5 договору).

Відповідно до п. 30 договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послугу, визначену відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32 договору).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (ч. 3 п. 41 договору).

Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги (п. 47 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51 договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 договору).

Позивач зазначає, що в будинку 25, що по вул. Січеславська (Кремлівська) у м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії (Елеватор №1, блок секції 4-9) від 08.10.2015 б/н (а.с. 16), актом введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії (Елеватор №2 , блок секції 1-3) від 08.10.2015 б/н (а.с. 17) та актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 29.08.2019 б/н (а.с. 18), актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 08.08.2019 б/н (а.с. 20), свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 146761 від 01.08.2019 (а.с. 19), свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 146806 від 12.07.2019 (а.с. 21). Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 241336249 від 21.01.2021 (а.с. 9) площа нежилого приміщення 132 у будинку 25 по вул. Кремлівська (Січеславська), у місті Кривому Розі 312,2 кв.м.

Позивач зазначає, що згідно з показаннями приладу комерційного обліку у період з листопада 2022 року по березень 2023 року відповідачем було спожито теплову енергію на загальну суму 145 043,23 грн з ПДВ, також протягом вказаного періоду відповідачу було надано послуги з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн, на підтвердження чого надав акти приймання-передачі теплової енергії (надання послуг):

- № 25722 від 30.11.2022 про постачання відповідачу у листопаді 2022 року теплової енергії в обсязі 3,98 Гкал на суму 17 725,13 грн без ПДВ (21 270,16 грн з ПДВ) та надання послуги з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн без ПДВ (8,00 грн з ПДВ), усього на суму 21 278,16 грн з ПДВ (а.с. 28);

- № 30731 від 31.12.2022 про постачання відповідачу у грудні 2022 року теплової енергії в обсязі 7,09 Гкал на суму 31 575,67 грн без ПДВ (37 890,80 грн з ПДВ) та надання послуги з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн без ПДВ (8,00 грн з ПДВ), усього на суму 37 898,80 грн з ПДВ (а.с. 31);

- № 399 від 31.01.2023 про постачання відповідачу у січні 2023 року теплової енергії в обсязі 6,63 Гкал на суму 29 527,04 грн без ПДВ (35 432,45 грн з ПДВ) та надання послуги з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн без ПДВ (8,00 грн з ПДВ), усього на суму 35 440,45 грн з ПДВ (а.с. 34);

- № 4052 від 28.02.2023 про постачання відповідачу у лютому 2023 року теплової енергії в обсязі 6,61 Гкал на суму 29 437,97 грн без ПДВ (35 325,56 грн з ПДВ) та надання послуги з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн без ПДВ (8,00 грн з ПДВ), усього на суму 35 333,56 грн з ПДВ (а.с. 37);

- № 9307 від 31.03.2023 про постачання відповідачу у березні 2023 року теплової енергії в обсязі 2,83 Гкал на суму 12 603,55 грн без ПДВ (15 124,26 грн з ПДВ) та надання послуги з абонентського обслуговування на суму 6,95 грн без ПДВ (8,34 грн з ПДВ), усього на суму 15 132,60 грн з ПДВ (а.с. 39).

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури:

- № 25722 від 30.11.2022 на суму 21 278,16 грн з ПДВ (а.с. 29);

- № 30731 від 31.12.2022 на суму 37 898,80 грн з ПДВ (а.с. 32);

- № 399 від 31.01.2023 на суму 35 440,45 грн з ПДВ (а.с. 35);

- № 4052 від 28.02.2023 на суму 35 333,56 грн з ПДВ;

- № 9307 від 31.03.2023 на суму 15 132,60 грн з ПДВ.

Факт постачання теплової енергії на житловий будинок № 25 по вул. Кремлівська (Січеславська), у місті Кривий Ріг за період з листопада 2022 року по березень 2023 року підтверджується актом подачі теплоносія в будівлю житлового будинку № 799 від 03.11.2021 про подачу теплоносія (а.с. 22) та актом про припинення подачі теплоносія в будівлю житлового будинку від 23.03.2023 (а.с. 23), а також рішеннями Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону (а.с. 24-25).

Разом з тим, як зазначає позивач, факт поставки теплової енергії у приміщення 132 у будинку № 25 по вул. Кремлівська (Січеславська) у місті Кривий Ріг з листопада 2022 року по березень 2023 року підтверджується тим, що власник вказаного приміщення Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України» платіжним дорученням № 6482 від 03.11.2023 сплатило позивачу 5000,00 грн з призначенням платежу: «оплата за постач.тепл.енергії (Кривий Ріг, Січеславська) зг.дог. № 2067/жб/2 від 01.11.2021» (а.с. 41).

Господарський суд зазначає, що вказані вище акти приймання передачі теплової енергії (надання послуг) підписані лише зі сторони виконавця (позивача) та відповідно не містять підписів зі сторони замовника (відповідача).

Позивач зазначає, що всі вищенаведені акти разом із рахунками направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку разом із супровідними листами № 10298/30 від 13.12.2022 (а.с. 27), № 212/30 від 11.01.2023 (а.с. 30), № 1099/30 від 14.02.2023 (а.с. 33), № 1929/30 від 07.03.2023 (а.с. 36), № 2776/30 від 05.04.2023 (а.с. 38).

Господарський суд зазначає наступне.

У постанові від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21 Верховний Суд також зазначив, що факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).

Таким чином, передання і прийняття товарів (робіт, послуг) на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального надання товарів (робіт, послуг) за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття товарів (робіт, послуг) у строк, визначений договором.

За загальним правилом при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно продажу товару, надання послуг/виконання робіт, як зі сторони покупця (замовника), так і продавця (виконавця), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані товари (послуги, роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє покупця (замовника) від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то продаж товару (надання послуг чи виконання робіт), є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема, непідписання покупцем (замовником) актів приймання-передачі без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (поставці товару, наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальна поставка товару, надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Господарський суд наголошує, що будь-які докази звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг, суд вважає підтвердженою заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію у період з листопада 2022 року по березень 2023 року у розмірі 145 043,23 грн та заборгованість за послуги абонентського обслуговування у розмірі 40,34 грн.

Відповідно до п. 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до п. 34 договору та з урахуванням ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був сплатити за поставлену теплову енергію:

- у листопаді 2022 року суму 21 270,16 грн з ПДВ у строк до 02.01.2023 включно (оскільки останній день строку припадає на вихідний день);

- у грудні 2022 року суму 37 890,80 грн з ПДВ у строк до 31.01.2023 включно;

- у січні 2023 року суму 35 432,45 грн з ПДВ у строк до 28.02.2023 включно;

- у лютому 2023 року суму 35 325,56 грн з ПДВ у строк до 31.03.2023 включно;

- у березні 2023 року суму 15 124,26 грн з ПДВ у строк до 01.05.2023 включно (оскільки останній день строку припадає на вихідний день).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлену теплову енергію сплатив лише частково 5000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6482 від 03.11.2023 (а.с. 41).

Відповідно до довідки № 88 від 10.11.2023 стосовно відображення оплати в регістрах бухгалтерського обліку АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 40) отримані кошти згідно з платіжним дорученням № 6482 від 03.11.2023 у сумі 5000,00 грн відображені в регістрах бухгалтерського обліку АТ «Криворізька теплоцентраль» наступним чином: 4853,74 грн в рахунок сплати коштів за теплову енергію за листопад 2022 та 146,26 грн в рахунок абонентської плати за період 04.2022-10.2023.

Також, як зазначає позивач, 11.10,2023 АТ «Криворізька теплоцентраль» було здійснено коригування боргу на суму - 31,61 грн., що підтверджується роздруківкою з картки рахунку 361 (а.с. 42).

У зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за поставлену теплову енергію у розмірі 140 157,88 грн.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 8302/30 від 25.10.2023 (а.с. 43), в якій вимагав сплатити заборгованість.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленої теплової енергії в сумі 140 157,88 грн відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 140 157,88 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 3650,42 грн за загальний період з 02.01.2023 по 16.11.2023.

Відповідно до п. 45 договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний неправильно, а саме позивачем при розрахунку використано неправильні початкові дати періодів нарахування та не враховано приписи ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню:

- на заборгованість за листопад 2022 року у розмірі 16 384,81 грн за період з 02.01.2023 по 16.11.2023;

- на заборгованість за грудень 2022 року у розмірі 37 890,80 грн за період з 01.02.2023 по 16.11.2023;

- на заборгованість за січень 2023 року у розмірі 35 432,45 грн за період з 01.03.2023 по 16.11.2023;

- на заборгованість за лютий 2023 року у розмірі 35 325,56 грн за період з 03.04.2023 по 16.11.2023;

- на заборгованість за березень 2023 року у розмірі 15 124,26 грн за період з 01.05.2023 по 16.11.2023.

Як вказано вище, відповідно до п. 34 договору та з урахуванням ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був сплатити за поставлену теплову енергію:

- у листопаді 2022 року суму 21 270,16 грн з ПДВ у строк до 02.01.2023 включно (оскільки останній день строку припадає на вихідний день);

- у грудні 2022 року суму 37 890,80 грн з ПДВ у строк до 31.01.2023 включно;

- у січні 2023 року суму 35 432,45 грн з ПДВ у строк до 28.02.2023 включно;

- у лютому 2023 року суму 35 325,56 грн з ПДВ у строк до 31.03.2023 включно;

- у березні 2023 року суму 15 124,26 грн з ПДВ у строк до 01.05.2023 включно (оскільки останній день строку припадає на вихідний день).

Таким чином, прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленої теплової енергії:

- у листопаді 2022 року на суму 21 270,16 грн починатиметься з 03.01.2023;

- у грудні 2022 року на суму 37 890,80 грн починатиметься з 01.02.2023;

- у січні 2023 року на суму 35 432,45 грн починатиметься з 01.03.2023;

- у лютому 2023 року на суму 35 325,56 починатиметься з 01.04.2023;

- у березні 2023 року на суму 15 124,26 грн починатиметься з 02.05.2023.

В той же час, відповідно до п. 45 договору нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Отже, з урахуванням п. 45 договору, початковою датою періоду нарахування пені:

- на заборгованість за листопад 2022 року у розмірі 16 384,81 грн має бути 03.01.2023;

- на заборгованість за грудень 2022 року у розмірі 37 890,80 грн має бути 01.02.2023;

- на заборгованість за січень 2023 року у розмірі 35 432,45 грн має бути 01.03.2023;

- на заборгованість за лютий 2023 року у розмірі 35 325,56 грн має бути 03.04.2023;

- на заборгованість за березень 2023 року у розмірі 15 124,26 грн має бути 02.05.2023.

Також господарський суд зазначає, що як зазначено вище, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, за приписом пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний розділ доповнено пунктом 7 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020.

Господарський суд звертає увагу, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. В подальшому період карантину продовжувався, зокрема постановою № 1423 від 23.12.2022 до 30.04.2023. Постановою від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023.

З аналізу пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України вбачається, що продовжені цим пунктом строки, закінчуються із відміною/скасуванням на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, продовжений за приписом пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України строк, визначений статтею 232 Господарського кодексу України, закінчився із відміною/скасуванням на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч. 6 ст.232 Господарського Кодексу України, пеня:

- на заборгованість за листопад 2022 року у розмірі 16 384,81 грн підлягає нарахуванню за період з 03.01.2023 по 03.07.2023;

- на заборгованість за грудень 2022 року у розмірі 37 890,80 грн підлягає нарахуванню за період з 01.02.2023 по 01.08.2023;

- на заборгованість за січень 2023 року у розмірі 35 432,45 грн підлягає нарахуванню за період з 01.03.2023 по 01.09.2023;

- на заборгованість за лютий 2023 року у розмірі 35 325,56 грн підлягає нарахуванню за період з 03.04.2023 по 03.10.2023;

- на заборгованість за березень 2023 року у розмірі 15 124,26 грн підлягає нарахуванню за період з02.05.2023 по 02.11.2023.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 2573,10 грн.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 02.01.2023 по 16.11.2023 у розмірі 3000,35 грн та інфляційні втрати за той же період у розмірі 2945,83 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем при розрахунку 3% річних також використано неправильні початкові дати періодів нарахування на заборгованість за листопад 2022 року та березень 2023 року.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 2997,75 грн.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 148 674,56 грн, з яких: 140 157,88 грн основний борг, 2573,10 грн пеня, 2997,75 грн 3% річних, 2945,83 грн інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 19,32 грн (0,72 %), на відповідача 2664,68 грн (99,28 %).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні технології України" (49041, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Праці, буд. 2 Т, ідентифікаційний код 38955450) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ідентифікаційний код 00130850) 151 339,24 грн, а саме: 148 674,56 грн, з яких: 140 157,88 грн основний борг, 2573,10 грн пеня, 2997,75 грн 3% річних, 2945,83 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2664,68 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Мілєва