ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. Справа№ 910/12733/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023

у справі № 910/12733/23 (суддя: Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"

до Акціонерного товариства "Укрпошта"

про стягнення 165 669,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 165 699,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, всупереч статті 1194 Цивільного кодексу України не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка залишилась невідшкодованою після виплати страховиком відповідача страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Укрпошта" на користь ПАТ "СК "Універсальна" суму страхового відшкодування у розмірі 159 974,71 грн та судовий збір в сумі 2 591,73 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд встановивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" позивачу розмір страхового відшкодування, дійшов висновку, що саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 159 974,71 грн, у той час як заявлена до стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 5 695,23 грн не підтверджена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ «Укрпошта» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стосовно того, де з часу події ДТП до часу передачі його дилеру та огляду страховиком, автомобіль знаходився всі ці дні і у кого перебував. Стверджує, що розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна, у зв`язку з чим рахунок на оплату виконаних робіт офіційного дилера від 27.04.2022 не є належним доказом визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля. Зазначає, що заявлений розмір позовних вимог не враховує реальну вартість пошкодженого майна та його фізичний знос на момент заподіяння такої шкоди, а отже розмір позовних вимог є необгрунтованим.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 апеляційна скарга у справі № 910/12733/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2023 апеляційну скаргу АТ "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2023, представником відповідача подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

15.11.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив ПАТ "СК "Універсальна" на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що в період з 04.02.2022 по 02.04.2022 територія Київської області була окупована збройними силами російської федерації, а більша частина підприємців в Києві та Київській області не здійснювало своєї діяльності. Проте, 02.04.2022 Збройними силами України здійснено деокупацію території Київської області, і вже 05.04.2022, автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , було прийнято офіційним дилером Renault Winner Obolon. Вказує, що відповідно до положень публічної оферти добровільного страхування наземного транспорту від 04.05.2020 № 708/10-111, рахунок від 27.04.2022 № 1084079 є достатньою підставою для здійснення страхового відшкодування. Стверджує, що автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП мав коефіцієнт зносу, який дорівнює 0.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23; справу № 910/12733/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12733/23; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 03.02.2022 між ПАТ "СК "Універсальна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/261/004016, об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Зі змісту наявного в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановлено, що 08.03.2022 в місті Києві сталась ДТП за участю автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, що визнано ним в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 16).

Відповідно до рахунку СТО від 27.04.2022 №1084079, вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при спірному ДТП, склала 209 974,71 грн.

На підставі страхових актів №114091/1 та №114091/2 позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатив власнику та на рахунок СТО відшкодування завданої шкоди у загальному розмірі 215 669,94 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 20.06.2022 №13907, від 20.06.2022 №13908 та від 29.11.2022 №27731.

Позивач стверджує, що оскільки максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України, станом на момент скоєння ДТП, складав 50 000,00 грн, суму яка не покриває фактичного розміру завданої шкоди і яка була виплачена позивачу ПАТ "СК "Брокбізнес" на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/205588380, у відповідача, як власника автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , виник обов`язок відшкодувати різницю між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди, що зумовило звернення ПАТ "СК "Універсальна" з даним позовом до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статей 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Як вже зазначалось, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором, відповідно до його умов, здійснивши відшкодування завданих збитків, а саме у розмірі 215 669,94 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 20.06.2022 №13907, від 20.06.2022 №13908 та від 29.11.2022 №27731.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПАТ "СК "Брокбізнес") регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема полісом №ЕР/205588380, та правилами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з частиною 1 зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як стверджує позивач, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу у розмірі 50 000,00 грн (максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України).

За приписами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до винної особи, оскільки страхова виплата страховика винної особи є недостатньою для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Таким чином, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України "Про страхування" можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 у справі №464/1937/16-ц.

Автомобіль ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент скоєння ДТП належав відповідачу, що не заперечується АТ "Укрпошта", а ОСОБА_5 , який керував вказаним автомобілем та скоїв ДТП, свою вину визнав у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, встановивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений ПАТ "СК "Брокбізнес" позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

При цьому, місцевий господарський суд звернув увагу на те, що матеріалами справи підтверджується лише розмір заподіяної шкоди у розмірі 209 974,71 грн, яка визначена на підставі рахунку СТО від 27.04.2022 №1084079, який не спростований відповідачем та повністю сплачений позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.06.2022 №13907.

У той же час, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що сплачені на підставі страхових актів №114091/1 та №114091/2 суми у розмірі 1 000,00 грн та 4 695,23 грн не підтверджені жодними доказами, у зв`язку з чим підстави для покладення таких витрат на відповідача відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , спричиненого в наслідок спірного ДТП, становить 209 974,71 грн, яка повністю сплачена позивачем на рахунок СТО, з якої страховою компанією, на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/205588380, йому відшкодовано 50 000,00 грн.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 159 974,71 грн, в той час як заявлена до стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 5 695,23 грн не підтверджена належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з АТ "Укрпошта" на користь ПАТ "СК "Універсальна" 159 974,71 грн страхового відшкодування. В іншій частині позовних вимог (страхове відшкодування у розмірі 5 695,23 грн) необхідно відмовити з викладених обставин.

Також, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими доводи позивача, що з 24.02.2022 відповідно до указу Президента України №64/2022 на території України введено військовий стан. У період з 04.02.2022 по 02.04.2022 територія Київської області була окупована збройними силами російської федерації, а більша частина підприємців в Києві та Київській області не здійснювало своєї діяльності. Проте, 02.04.2022 Збройними силами України здійснено деокупацію території Київської області, і вже 05.04.2022, автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , було прийнято офіційним дилером Renault Winner Obolon.

Згідно з частиною 3 статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

У зв`язку з вищенаведеним, судова колегія відхиляє доводи скаржника щодо того, що автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , було передано офіційному дилеру Renault Winner Obolon лише 05.04.2022, тобто через 28 днів після настання спірної ДТП.

Також спростовуються твердження відповідача про те, що рахунок на оплату виконаних робіт офіційного дилера від 27.04.2022 не є належним доказом визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля, оскільки згідно з пунктом 8.1.2.1 публічної оферти добровільного страхування наземного транспорту від 04.05.2020 №708/10-111 основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків є документи складені ремонтним підприємством та погоджені страховиком, які містять відомості стосовно вартості відновлювального ремонту.

Колегією суддів відхиляються і доводи відповідача, що заявлений розмір позовних вимог не враховує реальну вартість пошкодженого майна на момент заподіяння такої шкоди, оскільки не обґрунтовані жодними належними та допустимими доказами.

Щодо фізичного зносу автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Застрахований ПАТ "СК "Універсальна" автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , - 2021 року випуску. Тобто, станом на дату ДТП автомобілю був 1 рік.

Так як строк експлуатації транспортного засобу менший ніж 5 років, тоді значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ПАТ "СК "Універсальна" до АТ "Укрпошта".

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/12733/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Укрпошта".

4. Справу № 910/12733/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак