ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2024 р. Справа №910/10406/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Луцюк А.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Огриза Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колтекс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023

у справі №910/10406/23 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колтекс"

про стягнення 787 625,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Військова частина НОМЕР_1 (далі - Військова частина) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колтекс" (далі - ТОВ "Колтекс") про стягнення штрафних санкцій у розмірі 787 625,64 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Військова частина посилається на порушення ТОВ "Колтекс" умов договору про закупівлю за державні кошти від 02.11.2022 №504/ВС в частині прострочення поставки товару, у зв`язку з чим позивач, на підставі пунктів 7.2 та 7.11 договору, здійснив нарахування пені у сумі 401 534,64 грн та штрафу в розмірі 386 091,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Колтекс" на користь Військової частини 401 534,64 грн пені, 386 091,00 грн штрафу та судовий збір у розмірі 11 814,38 грн.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не здійснено поставку товару, загальною вартістю 1 544 364,00 грн з ПДВ. Також, місцевим господарським судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вищенаведених штрафних санкцій є обґрунтованими. При цьому, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені та штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Колтекс" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ТОВ "Колтекс" на користь Військової частини пеню у розмірі 4 015,35 грн, штраф в сумі 3 860,91 грн та судовий збір у розмірі 11 814,38 грн.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають встановленим обставинам.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що пункт 7.11 договору взагалі не може бути застосований до нього, оскільки ТОВ "Колтекс" частково виконало договір від 02.11.2022 №504/ВС, але без будь-яких причин та письмової обґрунтованої претензії, позивач не виконав свої зобов`язання в частині приймання поставленого товару згідно з видатковою накладною.

Відповідач вказує, що у зв`язку з відсутністю напруги в електромережі та оголошенням повітряних тривог, допущено втрату робочого часу в процесі виробництва, а відтак і затримку виготовлення і поставки товару за спірним договором.

Також, ТОВ "Колтекс" вважає, що незастосування судом першої інстанції права на зменшення розміру відповідальності призвело до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, на думку відповідача, не був дотриманий розумний баланс між інтересами сторін. У зв`язку з наведеним, ТОВ "Колтекс" просить суд апеляційної інстанції зменшити розмір пені та штрафу на 99%.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Колтекс" у справі №910/10406/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10406/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ТОВ "Колтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/10406/23.

23.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10406/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Колтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

21.11.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10406/23. Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Колтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 призначено на 13.12.2023. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень - до 08.12.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 задоволено заяву представника відповідача адвоката Огризи Г.Р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалено провести судове засідання у справі №910/10406/23, призначене на 13.12.2023, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Колтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 відкладено на 10.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Колтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 відкладено на 31.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 задоволено заяву представника відповідача адвоката Огризи Г.Р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалено провести судове засідання у справі №910/10406/23, призначене на 31.01.2024, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

07.12.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Колтекс" без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, у своєму відзиві позивач, зокрема зазначає, що підстав для підписання замовником видаткової накладної не було, оскільки товар належної якості фактично не був поставлений.

Також, позивач звертає увагу на те, що беручи зобов`язання за договором, відповідач як суб`єкт господарювання, мав розуміти господарські ризики та розраховувати свої можливості щодо поставки товару Військовій частині.

Крім того, позивач вважає, що розмір санкцій є достатнім, правомірним, співмірним та таким, що відповідає положенням цивільного та господарського законодавства і умовам спірного договору. Відповідачем не наведені достатні підстави, що підтверджують необхідність зменшення їх розміру.

У відзиві позивач також просить суд апеляційної інстанції розглядати справу №910/10406/23 без його участі.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 31.01.2024 з`явився представник відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ТОВ "Колтекс" на користь Військової частини пеню у розмірі 4 015,35 грн, штраф в сумі 3 860,91 грн та судовий збір у розмірі 11 814,38 грн.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

02.11.2022 між Військовою частиною (замовник) та ТОВ "Колтекс" (постачальник) укладено договір про закупівлю за державні кошти №504/ВС, за умовами якого постачальник зобов`язується здійснити поставку речового майна для військовослужбовців, а саме: сорочок та кальсонів демісезонних, шкарпеток зимових трекінгових, шапок зимових, костюмів вітровологозахисних демісезонних, курток костюма утеплювача, штанів вітровологозихисних зимових, відповідно до специфікації згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною договору, а замовник - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування предмету закупівлі відповідно до ДК 021:2015 код СРV 18310000-5 "Спідня білизна", СРV 18440000-5 "Капелюхи та головні убори", СРV 35810000-5 "Індивідуальне обмундирування" КЕКВ 2210.

У пункті 3.3 договору сторони погодили, що сума договору складає - 1 544 364,00 грн, з ПДВ.

Відповідно до пунктів 5.1-5.4 договору, термін поставки - до 20.11.2022. Місце поставки - 20-ти кілометрова зона м. Києва, попередньо визначене замовником. Поставка товару здійснюється у визначених замовником приміщеннях, адреса яких попередньо уточнюється замовником. Товар доставляється та заноситься постачальником у зазначені замовником приміщення (до другого поверху включно, вверх або вниз) у визначений замовником час на об`єктах, які знаходяться у межах 20-ти кілометрової зони м. Києва силами та за кошти постачальника. Для доставки товару постачальник (не пізніше ніж за 1 добу) має передати замовнику дані щодо автомобілів (реєстраційний номер, марку автомобіля) та список працівників постачальника, яким необхідно буде надати доступ на об`єкт замовника.

Згідно з пунктом 5.6 договору прийом товару здійснюється замовником відповідно до видаткової накладної.

Датою поставки є дата отримання замовником товару від постачальника згідно з видатковою накладною, підписаною сторонами (пункт 5.8 договору).

Пунктом 7.1 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором.

За порушення строку поставки товару постачальник сплачує на користь замовника пеню в розмірі 1% від ціни договору за кожний день прострочення (пункт 7.2 договору).

За умовами пункту 7.4 договору нарахування пені за прострочення строку поставки припиняється в день прийняття товару представником замовника згідно з видатковою накладною у відповідності до специфікації та технічної специфікації.

Згідно з пунктом 7.11 договору, в разі одностороннього розірвання договору з підстав невиконання (відмови від виконання) постачальником взятих на себе зобов`язань за договором, останній зобов`язується сплатити на користь замовника штраф у розмірі 25% від ціни договору на протязі 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання договору.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобов`язань до 31.12.2022, а стосовно інших зобов`язань, взятих сторонами за цим договором - до їх повного виконання (пункт 10.1 договору).

Військова частина звернулася до відповідача з листом від 16.12.2022 №18/1748-ВС, у якому повідомила про одностороннє розірвання договору від 02.11.2022 №504/ВС з 16.12.2022 та наявність у відповідача зобов`язань зі сплати штрафних санкцій.

Також, позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 07.02.2023 №5/3/153-ВС/Бі, у якій Військова частина вимагала від ТОВ "Колтекс" сплатити пеню у розмірі 1% від ціни договору за кожен день прострочення - 401 534,64 грн та штраф за одностороннє розірвання договору у розмірі 25% від ціни договору - 386 091,00 грн, разом - 787 625,64 грн.

Проте, як стверджує позивач, вимоги, викладені у претензії, виконані відповідачем не були.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем умов договору про закупівлю за державні кошти від 02.11.2022 №504/ВС, в частині своєчасної поставки товару, з огляду на що, просить суд стягнути з відповідача 401 534,64 грн пені та 386 091,00 грн штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до пункту 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти та оплатити такий товар на умовах викладених у спірному договорі.

З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2022 між Військовою частиною та ТОВ "Колтекс" укладено договір №504/ВС, відповідно до якого відповідач зобов`язується здійснити поставку речового майна для військовослужбовців, а саме сорочок та кальсонів демісезонних, шкарпеток зимових трекінгових, шапок зимових, костюмів вітровологозахисних демісезонних, курток костюма утеплювача, штанів вітровологозихисних зимових, відповідно до специфікації згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною договору, а позивач - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 5.1, 5.2 договору встановлено термін поставки - до 20.11.2022 та місце поставки - 20-ти кілометрова зона м. Києва, попередньо визначене позивачем.

Як стверджує позивач, зобов`язання з поставки товару за договором відповідачем виконано не було.

У свою чергу відповідач стверджує, що ним частково виконано обов`язок з поставки, а саме направлено 01.12.2022 позивачу шкарпетки зимові трекінгові у кількості 600 пар та шапки зимові у кількості 300 штук, згідно з видатковою накладною від 01.12.2022 №К/8/12 через службу доставки "Нова пошта".

За умовами пунктів 2.1, 2.2 договору, якість товару повинна відповідати загальним вимогам технічних умов, що визначені у додатку 2. У разі поставки товару неналежної якості, або товару, що не буде відповідати умовам цього договору, постачальник зобов`язується за свій рахунок на протязі 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання повідомлення усунути недоліки, або замінити неякісний товар на товар належної якості.

Згідно з пунктом 5.5 договору, разом з товаром постачальник подає протокол досліджень (випробувань) відповідно до обсягів перевірки предмету речового майна, визначеного специфікацією договору.

Відповідно до пункту 6.3.2 договору замовник зобов`язаний надати товар у розпорядження замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору.

Разом із тим, як зазначає позивач, всупереч викладеним пунктам договору, відповідачем не надано разом з товаром протоколу досліджень (випробувань). Крім того, надіслана продукція не відповідала умовам якості товару, що засвідчено актом приймального контролю за якістю від 14.12.2022 №1.

Зазначених вище обставин відповідачем спростовано не було, належних доказів на підтвердження здійснення поставки товару належної якості з усіма передбаченими договором документами (зокрема, видаткової накладної, підписаної сторонами без зауважень) не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не виконано умови договору, а саме не здійснено поставку товару (ДК 021:2015 код СРV 18310000-5 "Спідня білизна", СРV 18440000-5 "Капелюхи та головні убори", СРV 35810000-5 "Індивідуальне обмундирування" КЕКВ 2210) загальною вартістю 1 544 364,00 грн з ПДВ.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

За приписами частини 2 статті 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.09.2019 у справі №904/5770/18 та у постанові від 31.03.2021 у справі №916/3848/19.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує на користь замовника пеню в розмірі 1% від ціни договору за кожний день прострочення.

Згідно з пунктом 5.1 договору термін поставки - до 20.11.2022.

Пунктом 6.2.4 Договору встановлено, що у разі невиконання (відмови від виконання) зобов`язань постачальником, замовник має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом письмового повідомлення постачальника.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача з листом від 16.12.2022 №18/1748-ВС, у якому повідомив про одностороннє розірвання з 16.12.2022 спірного договору та наявність у відповідача зобов`язань зі сплати штрафних санкцій.

Таким чином, період прострочення виконання зобов`язань становить 26 днів (з 21.11.2022 до 16.12.2022), а сума пені за вказаний період становить 401 534,64 грн, з огляду на що місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що вимоги позивача про стягнення пені у наведеному вище розмірі є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 7.11 договору, у разі одностороннього розірвання договору з підстав невиконання (відмови від виконання) постачальником взятих на себе зобов`язань за договором, останній зобов`язується сплатити на користь замовника штраф у розмірі 25% від ціни договору на протязі 5 робочих днів з моменту розірвання договору.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 386 091,00 грн штрафу (25% від 1 544 364,00 грн) є обґрунтованими.

Щодо клопотання скаржника про зменшення розміру штрафних санкцій на 99% колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного ступеню прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17.05.2018 у справі №910/6046/16 та 27.02.2019 у справі №910/9765/18).

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19 також зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В обґрунтування необхідності зменшення розміру штрафних санкцій на 99% відповідач зазначає, що 10.10.2022 відбувся перший масований ракетний обстріл енергетичної інфраструктури України, які надалі продовжувалися. Внаслідок таких обстрілів виник значний дефіцит електричної потужності та операторами систем розподілу введено Графіки погодинних та аварійних відключень споживачів електроенергії.

На підтвердження відключення електроенергії (погодинні та аварійні) за місцезнаходженням виробничих потужностей ТОВ "Колтекс", що призвело до збоїв у роботі швейного обладнання через відсутність в електромережі потрібного навантаження та періодичної зупинки швейного виробництва, відповідачем надано доповідну записку технолога ТОВ "Колтекс" від 28.12.2022 "Інформація щодо втрат робочого часу, у зв`язку з відсутністю напруги в електромережі в процесі виготовлення виробів за договором №504/ВС від 02.11.2022", відповідно до якої в період з 02.11.2022 по 23.12.2022 щоденно час відключення становив від 2 до 8 годин.

Відсутність напруги в електромережі або необхідної потужності в мережі унеможливлює використання промислового швейного обладнання, а відповідно і виготовлення швейних виробів, у тому числі обумовлених договором №504/ВС від 02.11.2022.

Також, відповідач зазначає про тривалі повітряні тривоги, на час яких виробництво припинялося. Відтак, невиконання ТОВ "Колтекс" зобов`язань, за твердженням останнього, зумовлене саме наявністю об`єктивних обставин.

Разом із тим, згідно з частиною 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд, оцінюючи обставини справи, враховує, що відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, погоджуючи у пункті 5.1 договору строк поставки товару до 20.11.2022, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

При цьому, наведені відповідачем підстави для зменшення розміру пені не є об`єктивними (винятковими) обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності у період дії військового стану, оскільки укладення договорів здійснюється відповідачем з метою отримання прибутку.

Так, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №910/1338/19 викладено правову позицію, відповідно до якої юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, тому, укладаючи договір з визначеним строком поставки, сторона повинна була належним чином планувати, з урахуванням виду своєї діяльності та специфіки виробництва, можливість виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки.

Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні із 24.02.2022 було введено воєнний стан.

При цьому договір від 02.12.2022 №504/ВС укладено вже після введення на території України воєнного стану. Відтак, відповідач як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, укладаючи з позивачем договір на постачання продукції для державних потреб оборони, усвідомлювало, що кінцевою датою поставки товару є 20.11.2022, визначене у пункті 5.1 спірного договору, з огляду на що повинно було розумно оцінити цю обставину, з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки та те, що договір укладався вже під час воєнного стану.

Таким чином, враховуючи всі фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зменшення штрафних санкцій на 99%.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Колтекс" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ТОВ "Колтекс".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/10406/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Колтекс".

4. Матеріали справи №910/10406/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 06.02.2024.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран