ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"23" січня 2024 р. м. Ужгород Справа №907/918/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Зміївська паперова фабрика, м. Зміїв Харківської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Конус Компані, м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення 97 471,62 грн, у тому числі 59 000 грн заборгованості за поставлений товар, 3581,02 грн пені, 29 451,54 грн інфляційних нарахувань та 5439,06 грн трьох процентів річних,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача без виклику

Відповідача без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю Зміївська паперова фабрика, м. Зміїв Харківської області заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Конус Компані, м. Ужгород Закарпатської області про стягнення 97 471,62 грн, у тому числі 59 000 грн заборгованості за поставлений товар, 3581,02 грн пені, 29 451,54 грн інфляційних нарахувань та 5439,06 грн трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2023 відкрито провадження у справі №907/918/23 в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк на подання господарському суду відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165, 251 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів з дня одержання даної ухвали, а також у цей же строк письмово висловленої позиції щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів з дня одержання копії відзиву. Встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив та відповідачем заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) не пізніше 13.11.2023.

Ухвалою суду від 15.12.2023 судове засідання по розгляду справи №907/918/23 відкладено на 23.01.2024 без виклику уповноважених представників сторін.

Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Надіслана на офіційну юридичну адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРЮОФОПтаГФ, поштова кореспонденція (ухвала суду від 09.10.2023 про відкриття провадження у справі №907/918/23, ухвала суду від 15.12.2023) повернута на адресу господарського суду відділенням поштового зв`язку з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

У даному контексті суд зазначає, що за змістом ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, одним із судових рішень є ухвала.

Відтак, у розумінні вищевказаних положень процесуального законодавства, ухвали суду є судовим рішенням, а тому, відповідно до пп. 17.1. п. 17 Перехідних положень ГПК України та ч. 10 ст. 242 ГПК України, надсилається у паперовій формі відповідачеві.

Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17, від 26.11.2019 у справі №910/568/19, від 16.07.2020 у справі №904/4673/19, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.12.2022 у справі №910/1730/22).

Водночас направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Разом з тим, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Водночас суд у даному контексті також враховує практику Європейського суду з прав людини, якою визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 встановлено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії від 07.07.1989).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Тойшлер проти Германії від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Згідно із правовим висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.04.2023 у справі №904/272/22, Держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема Електронний кабінет ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи (виклику), є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить суд задоволити позов у повному обсязі, покликаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №70 від 01.04.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 59 000 грн. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення з останнього 3581,02 грн пені, 29 451,54 грн інфляційних нарахувань та 5439,06 грн трьох процентів річних.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду були надіслані на його офіційну адресу, зазначену в ЄДРЮОФОПтаГФ), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Зміївська паперова фабрика (постачальником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рост Пак+, що в подальшому перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю Конус Компані (покупцем, відповідачем у справі) було укладено Договір поставки №70 від 01.04.2020 (далі Договір), пунктом 1.1. якого визначено, що постачальник зобов`язується передавати у власність покупця полімер целюлозну вторинну сировину (далі товар), а покупець зобов`язується цей товар прийняти і своєчасно оплатити відповідно до умов цього Договору.

Згідно із п. 1.2., 1.3. Договору, кількість товару, що поставляється, вказується в Специфікаціях на поставку партії товару та/або накладних, складених на підставі замовлення покупця, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Накладні оформляються на кожну партію товару. Загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, вироблених згідно з оформленими накладними.

Відповідно до п. 2.2. Договору, поставка товару здійснюється на умовах ЕХW, (місце завантаження м. Зміїв (склад продавця), місце відвантаження склад покупця, вказаний у Специфікації), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010. За домовленістю сторін, поставка може здійснюватися на інших умовах. Така домовленість оформляється додатковою письмовою угодою до цього Договору або Специфікацією. Поставка Товару здійснюється партіями відповідно до Специфікацій або накладних на кожну партію товару. Підтвердженням передачі товару покупцю є відмітка покупця у товаросупровідних документах. При недостачі товару покупець в день прийому-передачі товару складає відповідний акт і протягом 1 календарного дня повідомляє про це постачальника. В іншому випадку сторони підтверджують, що поставка товару здійснена в повному обсязі.

За умовами п. 4.1., 4.2. Договору, кількість і ціна товару (з урахуванням ПДВ) та умови оплати визначаються в Специфікаціях або заявці на поставку партії товару, і видаткових накладних на відвантажену продукцію. Загальна сума цього Договору визначається як наростаюча сума за всіма поставками, виробленими протягом усього терміну дії цього Договору.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що розрахунок за кожну партію товару здійснюється покупцем в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з моменту постачання товару відповідно до умов, визначених п. 2 цього Договору, якщо інше не зазначено у Специфікації.

Товар відвантажується партіями на адресу покупця. Термін поставки партії товару проводиться за додатковою домовленістю з покупцем і вказується в Специфікаціях або заявці на поставку відповідної партії товару (п. 6.1. Договору).

За змістом п. 7.1. Договору, даний Договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підставі п. 8.4. Договору, у разі несвоєчасного здійснення покупцем платежів, передбачених ч. 5 даного Договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен прострочений календарний день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до Специфікації №1 від 06.04.2020 до Договору поставки №70 від 01.04.2020, постачальник зобов`язався поставити замовлений товар, а саме, полімер целюлозну вторинну сировину, кількістю 5000 кг (ціна за 1 кг 27 грн), з відстрочкою платежу у 30 (тридцять) робочих днів з моменту поставки. Сторони узгодили, що загальна сума по Специфікації складає 135 000 грн, у т.ч. ПДВ 20% 22 500 грн; поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (місце завантаження м. Зміїв (склад продавця), місце відвантаження склад покупця, розташований за адресою: проїзд Верещаківський, 30, м. Харків), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

Підписанням Специфікації №2 від 27.04.2020 до Договору поставки №70 від 01.04.2020 сторони дійшли згоди про те, що постачальник зобов`язується поставити замовлений товар, а саме, полімер целюлозну вторинну сировину, кількістю 2000 кг (ціна за 1 кг 27 грн), з відстрочкою платежу у 30 (тридцять) робочих днів з моменту поставки. Загальна сума по Специфікації складає 54 000 грн, у т.ч. ПДВ 20% 9000 грн. Поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (місце завантаження м. Зміїв (склад продавця), місце відвантаження склад покупця, розташований за адресою: проїзд Верещаківський, 30, м. Харків), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

За змістом Специфікації №3 від 30.04.2020 до Договору поставки №70 від 01.04.2020, постачальник зобов`язався поставити замовлений товар, а саме, полімер целюлозну вторинну сировину, кількістю 5000 кг (ціна за 1 кг 27 грн), з відстрочкою платежу у 30 (тридцять) робочих днів з моменту поставки. Сторони погодили, що загальна сума по Специфікації складає 135 000 грн, у т.ч. ПДВ 20% 22 500 грн. Поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (місце завантаження м. Зміїв (склад продавця), місце відвантаження склад покупця, розташований за адресою: проїзд Верещаківський, 30, м. Харків), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

26.05.2020 сторонами підписано Специфікацію №4 до Договору поставки №70 від 01.04.2020, відповідно до якої постачальник зобов`язався поставити замовлений товар, а саме, полімер целюлозну вторинну сировину, кількістю 5000 кг (ціна за 1 кг 27 грн), з відстрочкою платежу у 30 (тридцять) робочих днів з моменту поставки. Загальна сума по Специфікації складає 135 000 грн, у т.ч. ПДВ 20% 22 500 грн; поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (місце завантаження м. Зміїв (склад продавця), місце відвантаження склад покупця, розташований за адресою: проїзд Верещаківський, 30, м. Харків), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

На виконання умов Договору поставки №70 від 01.04.2020 позивачем поставлено, а відповідачем, у свою чергу, отримано товар на загальну суму 459 000 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними №РН-000000014 від 06.04.2020 на суму 135 000 грн, №РН-000000018 від 27.04.2020 на суму 54 000 грн, №РН-000000019 від 30.04.2020 на суму 135 000 грн та №РН-000000023 від 26.05.2020 на суму 135 000 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Водночас відповідачем вартість поставленого на підставі вищевказаних видаткових накладних товару оплачена частково в розмірі 400 000 грн, із огляду на що за ним станом на момент подання до суду даного позову рахується заборгованість перед позивачем у сумі 59 000 грн. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення з останнього 3581,02 грн пені, 29 451,54 грн інфляційних нарахувань та 5439,06 грн трьох процентів річних.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Поряд з цим, частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу приписів ч. 1 ст. 628, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлений на підставі Договору поставки №70 від 01.04.2020 та видаткових накладних товар, внаслідок чого у відповідача виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 59 000 грн.

Водночас у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано суду доказів щодо повної оплати спірної суми заборгованості.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 59 000 грн заборгованості за поставлений товар є законними, документально доведеними та обґрунтованими, а відтак, підлягають задоволенню.

На підставі п. 8.4. Договору позивач просить стягнути з відповідача суму 3581,02 грн пені.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.4. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення покупцем платежів, передбачених ч. 5 даного Договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен прострочений календарний день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН розрахунок заявленої до стягнення суми пені у межах визначеного позивачем боргового періоду, суд зазначає, що пеня в розмірі 3581,02 грн нарахована правомірно (розгорнутий розрахунок пені міститься в матеріалах справи) та підлягає стягненню з відповідача повністю.

Із покликанням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 29 451,54 грн та три проценти річних у розмірі 5439,06 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 09.02.2021 у справі №520/17342/18.

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН перерахунок заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за визначений у розрахунку позивача період, судом встановлено, що суми 29 451,54 грн інфляційних нарахувань та 5439,06 грн трьох процентів річних обраховані вірно та підлягають стягненню з відповідача повністю.

Враховуючи вищевказані обставини та те, що відповідач не надав суду свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 97 471,62 грн, у тому числі 59 000 грн заборгованості за поставлений товар, 3581,02 грн пені, 29 451,54 грн інфляційних нарахувань та 5439,06 грн трьох процентів річних, є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 2684 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Конус Компані, вул. Заньковецької Марії, будинок 1, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 39186050) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зміївська паперова фабрика, вул. Фабрична, будинок 11, м. Зміїв, Харківська область, 63402 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 40487681) суму 97 471,62 грн (Дев`яносто сім тисяч чотириста сімдесят одна гривня 62 коп), у тому числі 59 000 грн (П`ятдесят дев`ять тисяч гривень) заборгованості за поставлений товар, 3581,02 грн (Три тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня 02 коп) пені, 29 451,54 грн (Двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 54 коп) інфляційних нарахувань та 5439,06 грн (П`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 06 коп) трьох процентів річних, а також 2684 грн (Дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 31.01.2024.

Суддя Пригара Л.І.