ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2024 р. Справа № 910/4965/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Котенка О.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Балабанов Г.Л.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив";

2. Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 (суддя Борисенко І.І.)

у справі № 910/4965/23 Господарського суду міста Києва

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив"

про стягнення 615 506,18 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (далі - АТ "Укргазвидобування") в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (далі - ТОВ "Хімлаборреактив", відповідач) про стягнення пені в сумі 421 062,14 грн та штрафу в сумі 194 444,04 грн за прострочення поставки товару та порушення строків надання послуг, а в сього в розмірі 615 506,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки товару з супутніми послугами (графік поставки) № 77/11-22 від 12.03.2022 (далі - Договір) у частині дотримання строків поставки товару та надання послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 позовні вимоги АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 115 507,22 грн, штраф у сумі 192 512,04 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 620,29 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ТОВ "Хімлаборреактив" та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23, ТОВ "Хімлаборреактив" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині присудження до стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 115 507,22 грн, штрафу в сумі 192 512,04 грн та витрат зі сплати судового збору в розмірі 4 620,29 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що:

- прострочення поставки товару, що є обладнанням виробництва росії, та надання послуг, які неможливо надати без фактичної поставки товару за Договором, було допущене відповідачем через виникнення обставин непереборної сили - введення заборони на імпорт товарів із російської федерації з 11.04.2022, які не існували під час укладення Договору (13.03.2022); відтак у силу положень ст. 617 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та п. 8.1 Договору, відповідач звільняється від відповідальності за вказані порушення; тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу за згадані порушення;

- висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав посилатись на обставини форс-мажору як на обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог позивача є протиправним, а у відповідача є всі підстави наполягати на необґрунтованості позовних вимог;

- відхилення судом першої інстанції посилання відповідача на лист торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за договором поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022, є протиправним та безпідставним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" та узагальнення її доводів

Також не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23, АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню та штраф за прострочення поставки товару та порушення строків надання послуг у розмірі 615 506,18 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що висновок, зроблений судом першої інстанції, про те, що відповідальність сторін за невиконання зобов`язання припиняється зі спливом строку дії договору, є хибним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Хімлаборреактив" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 14.11.2023 об 11:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 16.10.2023.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23; призначено до розгляду апеляційну скаргу АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 для спільного розгляду з апеляційною скаргою ТОВ "Хімлаборреактив" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23; постановлено, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 14.11.2023 об 11:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 16.10.2023.

У зв`язку з перебуванням/направленням головуючого судді Демидової А.М. у Національній школі суддів України з 13.11.2023 по 17.11.2023 ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2023 повідомлено, що розгляд справи, призначений на 14.11.2023, не відбудеться; розгляд апеляційних скарг ТОВ "Хімлаборреактив" та АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 призначено на 27.11.2023 об 11:15.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 продовжено строк розгляду апеляційних скарг ТОВ "Хімлаборреактив" та АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23; у судовому засіданні оголошено перерву до 16.01.2024 об 11:00.

Позиції учасників справи

Від відповідача 25.09.2023 надійшли електронною поштою заяви від 25.09.2023 про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі № 910/4965/23, в якій він просить суд здійснити розгляд апеляційних скарг ТОВ "Хімлаборреактив" та АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" без участі відповідача та його представника.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги відповідача заперечує і просить суд залишити її без задоволення.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 16.01.2024 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує заяви відповідача від 25.09.2023 про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі № 910/4965/23.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційних скарг і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги АТ "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" підтримав і просив суд її задовольнити, проти апеляційної скарги ТОВ "Хімлаборреактив" заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

12.03.2022 між ТОВ "Хімлаборреактив" (постачальник) та АТ "Укргазвидобування" (покупець) укладено договір поставки товару з супутніми послугами (графік поставки) № 77/11-22 (Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві детектори та аналізатори, надати супроводжувальні послуги, зазначені в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар та послуги (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору найменування/асортимент товару та послуг, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару/послуг та загальна ціна Договору вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до Договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком № 8 до Договору та є його невід`ємною частиною.

Ціна цього Договору вказується в Специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (п. 3.1 Договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акта приймання-передачі товару/послуг або видаткової накладної шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах, зазначених у Специфікації (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації та Графіку поставки до цього Договору.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару або дата видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акта приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем) (п. 5.2 Договору).

Згідно з підп. 6.3.1 п. 6.3 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару та надати послуги у строки, встановлені цим Договором.

Пунктом 7.9 Договору передбачено, що в разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Графіку поставки товару та/або надання послуг у строки, зазначені у даному Договорі, останній сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості із врахуванням ПДВ послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості із врахуванням ПДВ послуг, з яких допущено прострочення надання.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по Договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього Договору, і діє до 31.08.2022 (п. 10.1 Договору).

Специфікацією № 1 від 12.03.2022 (додаток № 1 до Договору) сторони погодили: - вартість товару у сумі 2 750 172,00 грн та вартість послуг у сумі 27 600,00 грн; - умови поставки товару: DDP-склад (станція) вантажоотримувача: Шебелинське відділення з переробки газового конденсату та нафти (Харківська обл., село Андріївка); - строк поставки товару: відповідно до Графіка поставки товару; строк надання послуг: здійснення пуско-наладки товару та проведення навчання працівників - не пізніше 31.08.2022.

У Графіку поставки товару (додаток № 9 до Договору) сторони погодили строк поставки товару - протягом 200 календарних днів з дати укладення Договору, та граничний термін поставки товару - 20.07.2022.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, ТОВ "Хімлаборреактив" у визначені Договором строки поставку позивачу обумовленого товару не здійснило (до 20.07.2022), як і послуги за Договором не надало (до 31.08.2022).

У листі від 01.07.2022 за вих. № 4147 "щодо розірвання договору № 77/11-11 від 12.03.2022" відповідач, посилаючись на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), запропонував позивачу достроково розірвати Договір за взаємною згодою сторін та підписати відповідну угоду про розірвання Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договору поставки та договору надання послуг.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст.ст. 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.ст. 11, 202, 655, 662, 712, 902 ЦК України, і згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою, другою статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Обставини щодо прострочення та невиконання постачальником зобов`язання сторонами не заперечуються, спір між ними виник стосовно наявності підстав для нарахування пені та штрафу.

Так, заперечуючи проти вимог про нарахування пені та штрафу, відповідач послався на наявність форс-мажорних обставин при виконанні умов Договору, а саме:

- Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, що триває на даний час. За доводами відповідача, зазначені обставини є форс-мажорними (обставинами непереборної сили), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1;

- у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та відповідно до ч. 11 ст. 29 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" Кабінет Міністрів України постановою від 09.04.2022 № 426 "Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації" повністю заборонив ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів із росії.

Відтак, за доводами відповідача, він був об`єктивно позбавлений можливості виконати взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару, оскільки: по-перше, товар є обладнанням виробництва рф; по-друге, на момент введення заборони на імпорт товарів із рф відповідач ще не ввіз товар на територію України; по-третє, заборона на імпорт була введена задовго до закінчення граничного строку на поставку товару відповідно до умов Договору.

Як зазначено вище, відповідач звертався до позивача листом від 01.07.2022 за вих. № 4147 "щодо розірвання договору № 77/11-22 від 12.03.2022", в якому повідомляв про вказані обставини непереборної сили та пропонував достроково розірвати Договір за взаємною згодою сторін.

Перевіривши доводи відповідача щодо існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно із ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо.

Відповідно до п. 8.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Згідно з п. 8.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, в якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин. У випадку, якщо постачальник надає документи, що є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, видані іншим уповноваженим органом, ніж Торгово-промислова палата, постачальник зобов`язаний надати документи, що підтверджують повноваження такого органу.

Відповідно до п. 8.4 Договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна зі сторін має право розірвати цей Договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від Договору в односторонньому порядку з наданням документа, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом та/або країни, в якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. У такому випадку Договір припиняє свою дію з дати, зазначеної у повідомленні про відмову від Договору, але не раніше дати отримання повідомлення.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України (ТПП України) та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 № 40(3) (далі - Регламент).

За визначенням підп. 3.1.1 п. 3.1 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Таким чином, засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

Відповідно до п. 3.3 Регламенту сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно з п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Разом із тим, як встановлено місцевим господарським судом і свідчать матеріали справи, відповідач не надав суду передбачених законом та Договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого ТПП України або іншим уповноваженим на це органом України, стосовно невиконання ТОВ "Хімлаборреактив" договору поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання відповідача на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, з огляду на таке.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, адресованим "Всім кого це стосується", ТПП України на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Разом із тим, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 викладено висновки про те, що вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який у силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо. Аналогічне роз`яснення щодо засвідчення форс-мажорних обставин опубліковано ТПП на офіційному сайті 20.03.2023.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Таким чином, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 908/1620/22).

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21.

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Виходячи з вищевикладеного, ТОВ "Хімлаборреактив", посилаючись на форс-мажорні обставини, мало довести вплив форс-мажору на спроможність виконати свої зобов`язання за Договором.

За доводами відповідача, 11.04.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09.04.2022 № 426 "Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації", яка унеможливила виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за Договором, що є наслідком початку військової агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану, і, відповідно, є обставинами непереборної сили.

Разом із тим, положеннями п. 8.2 Договору передбачено обов`язок сторони не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту виникнення обставини непереборної сили повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, якщо вони унеможливлюють виконання зобов`язань за цим Договором.

Проте відповідач не надав суду копій будь-яких листів, які б направлялись на адресу позивача, про форс-мажорні обставини в порядку, визначеному п. 8.2 Договору, що в силу приписів цього пункту Договору позбавило відповідача права посилатись на дії обставин непереборної сили.

Щодо доводів відповідача про те, що листом від 01.07.2022 за вих. № 4147 позивач був належним чином поінформований про факт розірвання Договору в порядку, передбаченому п. 8.4 Договору, і укладення додаткової угоди про розірвання Договору не є обов`язковим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Для можливості застосування п. 8.4 Договору відповідач повинен був виконати п.п. 8.2, 8.3 Договору, а саме повідомити позивача про виникнення обставин непереборної сили не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту виникнення таких обставин, тоді як таке повідомлення відповідач здійснив лише в листі від 01.07.2022 за вих. № 4147. Як зазначено вище, внаслідок порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили відповідач втратив право посилатися на дії обставин непереборної сили.

Крім того, відповідно до положень п. 8.4 Договору до повідомлення про відмову від Договору у зв`язку із дією обставин непереборної сили понад 60 днів мав бути наданий документ, виданий ТПП України або іншим уповноваженим на це органом та/або країни, в якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. Проте, лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, на який послався відповідач у своєму листі від 01.07.2022 за вих. № 4147, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, форс-мажорні обставини при виконанні Договору не настали, у зв`язку із чим Договір не може вважатися припиненим на підставі п. 8.4 Договору з 01.07.2022.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на доданий до нього протокол переговорів між філією Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" та ТОВ "Хімлаборреактив" є недоречним, оскільки зазначений протокол стосується іншого договору - № 75/11-22 від 10.03.2022, який не є предметом даного спору.

Таким чином, розірвання Договору між сторонами не відбулось.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на лист ТПП України від 15.07.2022 № 892/05-5, оскільки клопотання про приєднання нових доказів ТОВ "Хімлаборреактив" не заявлено, доказів неможливості подання цього документа до суду першої інстанції відповідачем не надано, тобто вказаний доказ поданий ним до суду апеляційної інстанції без дотримання вимог ст. 269 ГПК України.

На підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що ТОВ "Хімлаборреактив" не надано відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого в порядку, встановленому Регламентом, який би підтверджував вплив вказаних обставин на неможливість виконання ним умов Договору, а також не дотримано строку, в межах якого відповідно до умов п. 8.2 Договору ТОВ "Хімлаборреактив" мало письмово повідомити позивача про неможливість виконання зобов`язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, за прострочення поставки товару позивач нарахував пеню за період з 21.07.2022 по 19.12.2022 в розмірі 418 026,14 грн та штраф (за прострочення понад 30 днів) у розмірі 192 512,04 грн, а за прострочення надання послуг - пеню за період з 01.09.2022 по 19.12.2022 в розмірі 3 036,00 грн та штраф (за прострочення понад 30 днів) у розмірі 1 932,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 230 ГК України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 08.06.2022 у справі № 912/1414/21.

У п. 7.9 Договору сторони погодили, що в разі невиконання постачальником взятих па себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару та/або надання послуг у строки, зазначені у даному Договорі, останній сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості із врахуванням ПДВ послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості із врахуванням ПДВ послуг, з яких допущено прострочення надання.

При вирішенні даного спору місцевий господарський суд виходив із того, що відповідно до ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть реалізувати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З урахуванням викладеного, оскільки Договір припинив свою дію 31.08.2022 за закінченням свого строку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дія умов Договору щодо відповідальності сторін за невиконання зобов`язань також припинилась зі спливом строку дії Договору, а саме - 31.08.2022, що виключає можливість застосування цих умов Договору після вказаної дати, а тому відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов`язання після 31.08.2022.

Зважаючи на наведене, провівши перерахунок заявлених штрафних санкцій з урахуванням встановлених обставин у справі, місцевий господарський суд дійшов висновків, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня, нарахована лише на суму непоставленого товару, що становить 115 507,22 грн за період з 21.07.2022 по 31.08.2022, а також штраф - у сумі 192 512,04 грн. Штрафні санкції у розмірі 3 036,00 грн пені та штраф у розмірі 1 932,00 грн, нараховані на суму ненаданих послуг 27 600,00 грн, задоволенню не підлягають, оскільки прострочення зобов`язання в цьому випадку настало, коли Договір вже був припиненим.

Разом із тим, судом першої інстанції не враховано, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У постанові від 04.05.2018 у справі № 927/333/17 Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду про те, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором, тому визнав помилковим твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування пені поза межами строку дії договору за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії цього договору.

Не врахувавши викладеного, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для нарахування пені після 31.08.2022, тобто поза межами строку дії Договору, за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії Договору - починаючи з 21.07.2022.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірним нарахування позивачем пені за прострочення поставки товару за період прострочення з 21.07.2022 по 19.12.2022.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за прострочення поставки товару в розмірі 418 026,14 грн, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що такий розрахунок є арифметично правильним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення поставки товару в заявленому позивачем розмірі, що становить 418 026,14 грн.

Разом із тим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення штрафу в розмірі 192 512,04 грн за прострочення поставки товару понад 30 днів, враховуючи те, що граничним терміном поставки товару, згідно з Графіком поставки товару, було 20.07.2022, відтак прострочення поставки товару понад 30 днів мало місце, починаючи з 20.08.2022, тобто під час дії Договору, що узгоджується з вищенаведеними висновками Верховного Суду, зробленими в постанові від 04.05.2018 у справі № 927/333/17.

Також, з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначеній постанові Верховного Суду, судом апеляційної інстанції визнаються правильними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення надання послуг, а саме пені в розмірі 3 036,00 грн за період з 01.09.2022 по 19.12.2022 та штрафу в розмірі 1 932,00 грн за прострочення понад 30 днів, з огляду на те, що такі послуги, згідно зі Специфікацією № 1 від 22.03.2022 до Договору, мали бути надані не пізніше 31.08.2022, що співпадає з терміном, до якого діяв Договір. Відтак, у даному випадку відсутнє порушення виконання зобов`язання з надання послуг, яке б мало місце під час дії Договору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені в загальній сумі 418 026,14 грн та штрафу в загальній сумі 192 512,04 грн. У решті позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на їх необґрунтованість.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням викладеного, доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Доводи ж апеляційної скарги позивача підтвердились частково - в частині висновків суду першої інстанції щодо позовної вимоги про стягнення пені за прострочення поставки товару, які зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак, зазначена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі встановлених обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 підлягає зміні в частині позовної вимоги про стягнення пені та судового збору шляхом викладення мотивувальної частини зазначеного рішення в редакції цієї постанови та другого абзацу резолютивної частини рішення в іншій редакції. Так, у другому абзаці резолютивної частини оскаржуваного рішення підлягають зміні суми пені та судового збору, належні до стягнення з відповідача, з урахуванням висновків, зроблених колегією суддів апеляційної інстанції у мотивувальній частині цієї постанови. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати

Згідно із ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 610 538,18 грн, в якості відшкодування сплаченої позивачем суми судового збору за подання позовної заяви з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9 158,07 грн.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Хімлаборреактив" судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

У свою чергу, судові витрати, понесені позивачем у суді апеляційної інстанції, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

З огляду на розмір задоволених вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 806,67 грн у рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату апеляційної скарги позивача судовим збором.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування" задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 змінити в частині позовної вимоги про стягнення пені та судового збору.

4. Викласти мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 в редакції цієї постанови.

5. Викласти другий абзац резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 в такій редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 57/3, ідентифікаційний код 23522853) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) пеню у сумі 418 026 (чотириста вісімнадцять тисяч двадцять шість) грн 14 коп., штраф у сумі 192 512 (сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн 04 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 158 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят вісім) грн. 07 коп.".

6. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/4965/23 залишити без змін.

7. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" покласти на відповідача.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 57/3, ідентифікаційний код 23522853) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) 6 806 (шість тисяч вісімсот шість) грн 67 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

9. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

10. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

11. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву повний текст постанови складено та підписано 31.01.2024.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська