ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р. Справа№ 910/8136/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Прокопенко О.В.

за участю представників:

від позивача: Будник Б.А.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 (повне рішення складено 12.10.2023)

у справі №910/8136/23 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про визнання недійсним договору

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про визнання недійсним з моменту укладання договору постачання природного газу № 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23 у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що суд дійшов висновку, що договір укладено з дотриманням вимог ст. ст. 203 та 215 Цивільного кодексу України, а тому відсутні підстави для визнання вказаного правочину недійсним. Також судом зроблено висновок про те, що матеріали справи свідчать про часткове виконання позивачем договору поставки. На переконання суду, виконання спірного договору поставки свідчить про визнання позивачем правомірності договору та повну згоду з його умовами.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" подало апеляційну скаргу, в якій просило прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити провадження по ній; рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" задовольнити у повному обсязі; судові витрати по справі покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт посилається на те, що оскаржуваний договір постачання природного газу № 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за своїм змістом суперечить вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Апелянт стверджує про відсутність у Журавльової І.Л. повноважень щодо делегування обов`язків генерального директора іншій особі - Нагіній О.Є. За твердженнями позивача, Нагіна О.Є. мала б повноваження генерального директора виключно за наявності довіреності та з відповідним рішенням учасника про призначення її керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг". Також позивач стверджує, що у момент укладення договору позивач не мав можливості перевірити обсяг повноважень особи, що підписує (укладає) правочин від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдиннг". Лише у травні 2023 року позивач отримав примірник статуту відповідача та мав змогу дослідити законність вчиненого правочину. Позивач вважає, що договір з боку відповідача було підписано особою, яка не мала на те повноважень, тому договір є недійним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.01.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", як споживачем, укладено договір постачання природного газу №8345-МТТ-24, за якому якого постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити (п. 1.1. договору).

Згідно із п.п. 2.1., 2.1.1. договору постачальник передає споживачу на умовах договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з червня 2021 року до червня 2024 року, зокрема, з червня 2021 року до червня 2022 року у кількості 74302, 233 тис. куб. метрів.

Пунктом 13.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його укладення і діє до 30 червня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

У пункті 13.7. договору визначено, що споживач розуміє та погоджується, що отримав повну, достовірну та достатню інформацію, необхідну для підписання договору.

Договір зі сторони постачальника (відповідача) підписано виконуючим обов`язки генерального директора Нагіною Ольгою Євгенівною, діючої на підставі наказу № 22 від 21.09.2021 та статуту.

Зі сторони споживача (позивача) договір підписано генеральним директором Щербанем Андрієм Павловичем та фінансовим директором Ревегою Ольгою Іванівною, які діяли на підставі статуту.

Договір постачання природного газу підписаний без зауважень, скріплений печатками та підписами сторін.

Рішенням № 174 від 26 квітня 2021 року учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Трейдинг" вирішено покласти виконання обов`язків генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Трейдинг" на Журавльову Ірину Леонідівну з 26.04.2021 строком на 3 місяці.

Рішенням № 188 від 20 травня 2021 року учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Трейдинг" вирішено обрати особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Трейдинг" - Журавльову Ірину Леонідівну з 21.05.2021 на період до обрання генерального директора товариства.

Наказом № 22 від 21.09.2021 "По особовому складу" вирішено на період відпустки тимчасово виконуючої обов`язки генерального директора товариства Журавльової І.Л. покласти на начальника Відділу реалізації природного газу та контролю за розрахунками Нагіну О.Є., за її згодою, виконання обов`язків генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Наказ № 22 від 21.09.2021 "По особовому складу" підписано т.в.о. генерального директора Журавльовою І.Л.

Апелянт стверджує про відсутність у Журавльової І.Л. повноважень щодо делегування обов`язків генерального директора іншій особі - Нагіній О.Є. За твердженнями позивача, Нагіна О.Є. мала б повноваження генерального директора виключно за наявності довіреності та з відповідним рішенням учасника про призначення її керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг". Також позивач стверджує, що у момент укладення договору позивач не мав можливості перевірити обсяг повноважень особи, що підписує (укладає) правочин від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдиннг". Лише у травні 2023 року позивач отримав примірник статуту відповідача та мав змогу дослідити законність вчиненого правочину. Апелянт вважає, що договір з боку відповідача було підписано особою, яка не мала на те повноважень, тому договір є недійним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Так, згідно частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє (частини 1, 3 статті 207 Господарського кодексу України).

У пункті 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Пунктом 2.5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що слід мати на увазі, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом, є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому, для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону.

У разі здійснення підприємницької діяльності, особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею тих чи інших дій.

Частина 1 статті 92 Цивільного кодексу України визначає поняття цивільної дієздатності юридичної особи та передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Отже, цивільну дієздатність, тобто здатність власними діями і у власному інтересі створювати відповідні права та обов`язки, юридична особа реалізує через свої органи, які формуються та діють відповідно до установчих документів та вимог законодавства.

У матеріалах справи міститься копія статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (в редакції чинній на момент укладення оскаржуваного правочину), затверджений рішенням учасника від 16.12.2020 № 137.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. статуту товариство є юридичною особою приватного права, створеною у формі товариства з обмеженою відповідальністю за законодавством України, та набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації. Товариство діє як самостійний суб`єкт господарювання відповідно до законодавства та статуту.

Пунктом 2.6. статуту передбачено право товариства вчиняти будь-які правочини, не заборонені законодавством.

Органами товариства є: загальні збори - вищий орган товариства та генеральний директор - одноосібний виконавчий орган товариства, який здійснює управління поточною діяльністю товариства (пункти 9.1., 9.1.1., 9.1.2. статуту).

Відповідно до пункту 9.2. статуту посадовими особами органів товариства є генеральний директор та інші особи згідно із законом.

Посадові особи органів товариства зобов`язані діяти в інтересах товариства відповідно до вимог законодавства, статуту, внутрішніх документів товариства (пункт 9.3. статуту).

Згідно з пунктом 11.1. статуту генеральний директор здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції генерального директора належать всі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції загальних зборів та компетенції директора дивізіону та/або Уповноваженого керівника корпоративної функції згідно із статутом (пункт 11.5. статуту).

Відповідно до положень пунктів 11.6, 11.6.1., 11.6.3., 11.6.5. з урахуванням обмежень, встановлених статутом та законодавством генеральний директор: здійснює управління поточною діяльністю товариства, в межах власної компетенції видає накази та розпорядження, обов`язкові до виконання всіма працівниками товариства, без довіреності діє від імені товариства, представляє інтереси товариства та вчиняє від його імені правочини, у т.ч. значні правочини, самостійно або з урахуванням обмежень, передбачених статутом або рішеннями загальних зборів.

Відповідно до пункту 11.7. статуту у разі тимчасової відсутності генерального директора (відрядження, відпустка, тимчасова непрацездатність, тощо) його обов`язки покладаються на заступника генерального директора або на іншу особу згідно з наказом, виданим генеральним директором, або рішенням загальних зборів.

Рішенням № 188 від 20 травня 2021 року учасника ( ОСОБА_2 ) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" припинено повноваження Генерального директора товариства Віллєма Коппульса та звільнено його з 20.05.2021 відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Обрано особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Генерального директора товариства, Журавльову Ларису Леонідівну з 21.05.2021 на період до обрання Генерального Директора Товариства.

21 вересня 2021 року т.в.о. Генерального директора Ірина Журавльова видала наказ № 22, яким уповноважила на період своєї відпустки покласти виконання обов`язків Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на начальника Відділу реалізації природного газу та контролю за розрахунками Нагіну О.Є., за її згодою.

Відповідно до частин 1-4 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.

Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, організаційно-розпорядча документація, що є одним з класів управлінської документації, поділяється на:

організаційну, що містить правила, норми, що визначають статус, компетенцію, структуру, штатну чисельність і посадовий склад установи, функціональний зміст діяльності установи та її підрозділів (положення або статут установи, положення про структурні підрозділи установи, посадові інструкції, штатні розписи, договори тощо);

розпорядчу, що фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових (особового складу) питань (постанови, рішення, накази, розпорядження);

інформаційно-аналітичну, що містить інформацію, на підставі якої приймаються певні управлінські рішення (акти, довідки, доповідні записки, заяви, пояснювальні записки, протоколи, службові листи тощо).

Право на видання певного виду розпорядчого документа (постанови, рішення, наказу, розпорядження) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється правовим статусом установи та порядком прийняття управлінських рішень (на підставі єдиноначальності або колегіальності).

Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, в сукупності з пунктом 11.7 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (у редакції чинній на момент укладення оскаржуваного правочину), суд дійшов висновку, що до компетенції т.в.о. Генерального директора Ірини Журавльової, як одноосібного виконавчого органу товариства, належали повноваження щодо видачі наказу № 22 від 21.09.2021 про тимчасове покладення обов`язків генерального директора на іншу особу.

Крім того, пункт 11.7. статуту містить сполучник "або", що означає, що тимчасове покладення обов`язків генерального директора на іншу особу допускається як на підставі наказу, так і на підставі рішення загальних зборів. Але не виключно на підставі рішення загальних зборів.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що Нагіна О.Є. мала право діяти лише на підставі довіреності або рішення про призначення її керівником.

Твердження апелянта щодо необізнаності зі змістом установчого документу відповідача (статуту) у момент укладення договору також не заслуговують на увагу, оскільки, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 906/100/17 та від 12.06.2018 у справі № 927/976/17).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оспорюваний договір укладено з дотриманням вимог ст. ст. 203 та 215 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави для визнання вказаного правочину недійсним.

При цьому під час дії договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" було укладено ряд додаткових угод до оскаржуваного договору, зокрема, № 1 від 01.10.2021, № 1/2 від 20.10.2021, № 2 від 23.10.2021, № 3 від 16.11.2021, № 4 від 10.12.2021, № 5 від 06.01.2022, № 6 від 17.01.2022, № 7 від 20.01.2022, № 7/2 від 26.04.2022, № 7/3 від 18.05.2022, № 8 від 13.09.2022.

Відповідно до довідки № 15932/730/2023 від 10.01.2023 Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за період з 27.09.2021 по 30.11.2022, надходження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" склали 211 723 512,58 грн.

Зокрема, з вказаної довідки убачається, що 29.11.2021 позивач перерахував на користь відповідача 15 646,96 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 29.11.2021у позивач перерахував на користь відповідача 18 768 148,31 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 15.12.2021 позивач перерахував на користь відповідача 9020,60 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 15.12.2021 позивач перерахував на користь відповідача 10 819 996,33 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 30.12.2021 позивач перерахував на користь відповідача 7415,02 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за листопад 2021 року; 30.12.2021 позивач перерахував на користь відповідача 59 514 755,03 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за листопад 2021 року; 14.01.2022 позивач перерахував на користь відповідача 25 506 323,56 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 14.01.2022 позивач перерахував на користь відповідача 3177,87 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за листопад 2021 року; 28.01.2022 позивач перерахував на користь відповідача 2159,96 грн, призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за грудень 2021 року.

Отже, судом установлено часткове виконання позивачем договору поставки, що свідчить про визнання позивачем договору та повну згоду з його умовами. Крім того, пунктом 13.7. договору визначено, що споживач розуміє та погоджується з тим, що отримав повну, достовірну та достатню інформацію, необхідну для підписання договору.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки позивач не довів суду наявність правових підстав для визнання недійсним договору, в позові належить відмовити повністю.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 у справі №910/8136/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.01.2024.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов