ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 Справа № 917/1623/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства «Укртелеком», 01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ,

в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком», 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33,

до Фізичної особи-підприємця Саражина Віктора Михайловича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про стягнення 7 916,83 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» до Фізичної особи-підприємця Саражина Віктора Михайловича про стягнення 7 916,83 грн., з яких 5 557,64 грн. заборгованість за договором оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р., 2 008,37 грн. інфляційні нарахування, 350,82 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.09.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач вносив орендну плату за користування майном з порушенням строку, визначеного договором оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права (Витяг з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали від 06.09.2023 р. містяться в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

28.02.2020 року між Публічним акціонерного товариства «Укртелеком» (на даний час у зв`язку із змінами до статутних документів АТ «Укртелеком») в особі директора Полтавської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Гаврильця Павла Миколайовича та Фізичною особою-підприємцем Саражиним Віктором Михайловичем було укладено договір оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 (а.с. 13-16).

Відповідно до п. 1.1.1 вказаного договору Орендодавець (АТ «Укртелеком») передає, а Орендар (ФОП Саражин В.М.) бере в строкове платне користування нерухоме майно, розташоване за адресою: Полтавська область, смт. Чорнухи, вул. Мележика, на другому поверсі триповерхового будинку № 1, загальною площею 27,7 м2, для розміщення офісу.

Згідно з п. 2.1. договору передача орендованого майна в користування здійснюється за актом приймання-передачі.

У відповідності до вищевказаного положення договору 28.02.2020 року сторонами підписано Акт приймання-передачі майна, зазначеного у п. 1.1.1 договору оренди № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. (а.с. 18).

Вказаний договір набирає чинності після його підписання Сторонами і діє з 1 березня 2020 року до 28 лютого 2021 року включно та до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. за користування орендованим майном Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавцю орендну плату, що складається з:

- плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 44,00 гривень за 1 м2 за місяць (без урахування ПДВ та коефіцієнта загальних площ), що з урахуванням ПДВ та коефіцієнта загальних площ становить 1 674,82 гривень за 31,72 м2 за місяць.

Всього розмір орендної плати за перший місяць з урахуванням відшкодування витрат на утримання майна та експлуатаційних витрат, крім витрат на електроенергію становить 2 279,27 грн. з ПДВ за 31,72 м2.

- плати за надання Орендодавцем послуг з утримання орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у додатку № 2 до договору. При визначенні такої плати підлягає застосуванню коефіцієнт використання загальних площ (якщо такий визначений договором).

Пунктом 3.12 договору також передбачено, що, починаючи з 2021 року кожного року дії договору, орендна плата (за виключенням плати за послуги з утримання орендованого майна) автоматично індексується (збільшується) на 10 % від орендної плати, що діяла за попередній рік оренди. При цьому, Сторони погодилися, що така зміна орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

За даними АТ «Укртелеком» відповідач розрахунки за договором оренди № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. здійснював з порушенням строків, визначених вказаним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Саражина Віктора Михайловича 7 916,83 грн., з яких 5 557,64 грн. заборгованість за договором оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р., 2 008,37 грн. інфляційні нарахування, 350,82 грн. 3% річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. з додатками, рахунки-акти № 53-ГОВ20-6004855 від 31.03.2020 р., № 53-ГОВ20-6004946 від 30.04.2020 р., № 53-ГОВ20-6005108 від 31.05.2020 р., № 53-ГОВ20-6005313 від 30.06.2020 р., № 53-ГОВ20-6005479 від 31.07.2020 р., № 53-ГОВ20-6005610 від 31.08.2020 р., № 53-ГОВ20-6005775 від 30.09.2020 р., № 53-ГОВ20-6005897 від 31.10.2020 р., № 53-ГОВ20-6006048 від 30.11.2020 р., № 53-ГОВ20-6006228 від 31.12.2020 р., № 53-ГОВ21-95 від 31.01.2021 р., № 53-ГОВ21-271 від 28.02.2021 р., № 53-ГОВ21-601 від 31.03.2021 р., № 53-ГОВ21-602 від 30.04.2021 р., № 53-ГОВ21-987 від 31.05.2021 р., довідка про надходження коштів від ФОП Саражина В.М. на користь Полтавської філії АТ «Укртелеком» за період з 31.03.2020 р. по 23.06.2021 р. та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Акціонерного товариства «Укртелеком» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно з п.п. 3.7-3.9 договору оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим Орендодавець надає Орендарю рахунок-акт, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди та послуг з утримання орендованого майна за розрахунковий місяць.

Орендна плата сплачується Орендарем щомісяця шляхом перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця усієї суми орендної плати не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Орендна плата сплачується на підставі рахунку-акту, що надається/надсилається/передається Орендодавцем Орендарю, в тому числі який надсилається Орендодавцем за допомогою електронного сервісу обміну документами. У разі не отримання Орендарем рахунку-акту від Орендодавця Орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому, розмір плати за надання послуг з утримання орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим корегуванням переплати/недоплати Орендодавцем).

Разом з цим, відповідно до п. 2.4 договору № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. Орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути Орендодавцю майно, разом з отриманими приналежностями, обладнанням, інвентарем, а також з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від орендованого майна, в належному стані, з урахуванням природного зносу, не пізніше останнього дня строку дії договору.

Також пунктом 5.3.16 договору визначено, що Орендар зобов`язаний у разі припинення дії чи дострокового розірвання цього договору повернути Орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Орендодавцеві збитки внаслідок погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Як зазначено у пункті 11.1 договору оренди № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р., він набирає чинності після його підписання Сторонами і діє з 1 березня 2020 року до 28 лютого 2021 року включно та до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, майно, оренда якого є предметом договору № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р., було повернуто Орендодавцю лише 25.05.2021 року за відповідним Актом передачі-приймання майна (а.с. 19).

Згідно зі ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 127/14633/16-ц).

Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) з фактом повернення об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. Тобто законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).

Таким чином, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд чи їх частин, мають бути враховані умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму. При цьому, основне зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст. 795 ЦК України пов`язано не з закінченням строку, на який було укладено договір (чи його достроковим припиненням, як у даному випадку), а з моментом підписання сторонами відповідного документу (акта) про повернення орендарем предмета договору оренди.

Отже, відповідач був зобов`язаний сплачувати плату за користування орендованим майном після закінчення строку дії договору № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. та до моменту підписання Сторонами Акту передачі-приймання майна.

Позивачем надано до суду рахунки-акти за період з березня 2020 року по травень 2020 року (а.с. 20-34), що підтверджують надання позивачем у вказаний період відповідачу послуг з оренди нерухомого майна за договором № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. на суму 41 131,01 грн.

Із довідки про надходження коштів від ФОП Саражина В.М. на користь Полтавської філії АТ «Укртелеком» за період з 31.03.2020 р. по 23.06.2021 р., наданої позивачем (а.с. 35), вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату за користування майном за договором оренди № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. в сумі 35 573,36 грн.

Доказів сплати залишку основної заборгованості за вказаним договором суду не надано.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5 557,64 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат за період з липня 2021 року по липень 2023 року в розмірі 2 008,37 грн. та 3 % річних за період з 24.06.2021 р. по 31.07.2023 р. в розмірі 350,82 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 16-18).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укртелеком» у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Саражина Віктора Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ) в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33, р/р НОМЕР_2 ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, , отримувач: Полтавська філія АТ «Укртелеком») 5 557,64 грн. заборгованість за договором оренди нерухомого майна № 53Е000-153/20 від 28.02.2020 р., 2 008,37 грн. інфляційні нарахування, 350,82 грн. 3% річних; 2 684,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 30.01.2024 р.

Суддя О.С. Мацко