ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" січня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/48/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Закарпатської обласної прокуратури, м Ужгород в інтересах держави в особі

позивача 1 Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород

позивача 2 Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, смт Ясіня Закарпатської області

до відповідача ДСГП «Ліси України», м. Київ в особі Філії «Ясінянське лісомисливське господарство» ДСГП «Ліси України», смт Ясіня Закарпатської області

про стягнення 18 023 805,00 грн шкоди

ВСТАНОВИВ:

Закарпатська обласна прокуратура діючи в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з ДСГП «Ліси України» 18 023 805,00грн шкоди завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/48/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2024 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 12-1796-23 від 22.01.2024 (вх. №02.3.1-05/51/24 від 22.01.2024), суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст. додержання вимог, викладених у ст. 164 ГПК України.

Так, відповідно до ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відповідно до приписів частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, належна до сплати сума судового збору за заявленими позовними вимогами про стягнення з відповідача 18 023 805,00 грн складає 270 357,08 грн.

Проте, матеріали означеної позовної заяви не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, натомість прокурором заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване покликанням на п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Прокурор стверджує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору прокурор у позові зазначає про те, що предметом позову, як певної матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 367 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000015 від 30.01.2023, за результатами розгляду якого судом 11.09.2023 ухвалено обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_1 .

Розглядаючи клопотання суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" свідчить, що позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору у разі надання позивачем до суду доказів, що матеріальні збитки, які він просить стягнути, завдані саме у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зокрема, підставою для цивільно-правової відповідальності є порушення лісового законодавства, законодавства України про природно-заповідний фонд, про надра, про охорону земель (ст.105 Лісового кодексу України, ст.64 Закону України Про природно-заповідний фонд, ст.65 Кодексу України про надра, ст.56 Закону України Про охорону земель).

Згідно статті 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну цивільну і кримінальну відповідальність. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавство України.

Суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та звільнення прокурора від сплати судового збору, оскільки відповідачем в межах цієї справи є державне підприємство, а не фізична особа (особи), щодо якої (яких) порушено кримінальне провадження, а предметом спору виступає стягнення з відповідача, як постійного лісокористувача, шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а не шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення саме відповідачем у справі.

Не заслуговують на увагу в даному контексті посилання прокурора на положення ст. 1172 ЦК України, позаяк відповідно до приписів частини 1 даної статті передбачено обов`язок юридичної або фізичної особи відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з підставами заявленого позову, вимоги прокурором обґрунтовуються порушенням лісокористувачем вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, що завдало збитків у зв`язку з незаконною рубкою дерев та є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності, а не виконання трудових (службових) обов`язків працівником відповідача, до яких, за загальними обставинами не входить вчинення кримінальних правопорушень.

Заявлення вимоги про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в спірних правовідносинах та за наведених прокурором підстав позову можливе до безпосереднього завдавача шкоди, якого притягнуто до кримінальної відповідальності та, в такому разі, прокурор може скористатися підставою для звільнення від сплати судового збору за приписами п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, суд висновує, що прокурор у цій справі звернувся з відповідним господарським позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної рубки дерев до відповідача, як постійного лісокористувача, ане як роботодавця притягнутої до кримінальної відповідальності особи і така позовна заява підлягає оплаті судовим збором у відповідності до вимог Закону України Про судовий збір, що підтверджується численною практикою господарських судів, а також Верховного Суду у аналогічних господарських справах.

З огляду на відсутність умов, визначених п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання прокурора про звільнення від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви, а відтак, у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

За приписами ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 322, 323 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Закарпатської обласної прокуратури про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заява Закарпатської обласної прокуратури № 12-1796-23 від 22.01.2024 (вх. №02.3.1-05/51/24 від 22.01.2024) залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху, шляхом подання до Господарського суду Закарпатської області заяви про усунення недоліків позовної заяви із долученням доказів сплати судового збору в розмірі 270 357,08 грн гривень за такими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Зак.обл/Ужгородська тг/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37975895

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA3007493

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Закарпатської області (назва суду, де розглядається справа).

Роз`яснити заявнику, що в разі усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Повідомити заявника, що в разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Лучко