ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. Справа№ 910/6048/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Пантюхов О.В.;

від відповідача: Хачікян С.В.;

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 (повний текст складено 02.10.2023)

у справі № 910/6048/23 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом фізичної особи - підприємця Трусової Ольги Вікторівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін»

про розірвання договору та стягнення 906 578,00 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

Фізична особа - підприємець Трусова Ольга Вікторівна (далі - ФОП Трусова О.В.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила: вважати договір оренди нежитлового приміщення №4.2.01 від 09.06.2020, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мартін» (далі - ТОВ «Мартін», Товариство), розірваним з 09.06.2022 у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин; стягнути суму грошових коштів у розмірі 960 625,66 грн, з яких: 798 437,95 грн - гарантійний платіж за договором та 108 187,71 грн - надлишково сплачена сума.

В обґрунтування заявлених вимог ФОП Трусова О.В. посилається на існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали їй здійснювати підприємницьку діяльність в орендованому за спірним договором приміщенні понад 60 календарних днів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його її прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Мартін» на користь ФОП Трусової О.В. 798 437,95 грн гарантійного платежу, 108 121,58 грн надмірно сплачених грошових коштів та 13 598,39 грн судового збору. У задоволені іншої частини позову відмовлено.

Суд погодився з доводами ФОП Трусової О.В. про неможливість використання орендованого приміщення за цільовим призначенням, тобто станом на дату звернення ФОП Трусової О.В. з листом від 23.05.2022 до Товариства існували обставини, що є форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Ці обставини тривали більше як 60 календарних днів, внаслідок чого позивач, з огляду на умови п. 8.16 договору, скористався своїм правом та направив на адресу відповідача відповідне письмове повідомлення, у зв`язку з чим договір є достроково розірваним за волевиявленням позивача з 07.06.2022.

Суд зазначив, що припинення дії договору в будь-якому випадку унеможливлює розірвання такого договору, оскільки в силу положень чинного законодавства розірвати можливо лише чинний договір. У зв`язку з цим позовні вимоги ФОП Трусової О.В. про визнання спірного договору оренди розірваним з 09.06.2022 через настання форс-мажорних обставин не підлягають задоволенню.

Оскільки договірні зобов`язання між сторонами припинились більше 15 місяців тому і ФОП Трусова О.В. ще у березні вивезла майно та фактично перестала користуватись орендованим приміщенням, суд визнав обґрунтованими доводи позивача, що з відповідача мають бути стягнуті 798 437,95 грн гарантійного платежу та 108 121,58 грн надмірно сплачених грошових коштів (108 140,05 грн - 18,47 грн). При цьому суд наголосив, що Товариство у визначеному ГПК України порядку не довело наявності передбачених договором підстав для утримання суми гарантійного платежу, як і стягнення за рахунок нього суми заборгованості за серпень 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2023, ТОВ «Мартін» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні вимог ФОП Трусової О.В. до ТОВ «Мартін».

Скаржник вважає, що лист ФОП Трусової О.В. від 23.05.2022 не є належним повідомленням про настання форс-мажорних обставин в межах договору оренди, оскільки разом з ним не надано навіть доказів звернення до Торгово-промислової палати України про отримання сертифіката та самого сертифіката, що спростовує можливість припинення договору оренди на підставі його п. 8.16 з урахуванням вказаного листа.

Апелянт зауважує, що сертифікат №3100-22-1754 ФОП Трусова О.В. отримала лише 14.12.2022 та надала ТОВ «Мартін» та суду у січні 2023 року. Станом на дату отримання та подання до суду сертифіката договір оренди вже був достроково розірваний (припинений) ТОВ «Мартін» (орендодавцем).

Товариство переконане, що форс-мажор починає діяти в межах певного правочину виключно з моменту офіційного повідомлення іншої сторони про настання таких обставин з наданням відповідних доказів (сертифіката Торгово-промислової палати), а не з моменту їх фактичного настання.

Оскільки договір не підлягає достроковому розірванню на підставі п. 8.16 внаслідок направлення листа від 23.05.2022, то повернення гарантійного платежу є безпідставним.

Гарантійний платіж був зарахований як штраф на підставі дострокового одностороннього розірвання договору оренди ТОВ «Мартін» (орендодавцем), а переплата зарахована як погашення заборгованості, а тому також не підлягає поверненню.

Позиції учасників справи.

ФОП Трусова О.В. надала відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів та вимог заперечує і наводить власні на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Товариство надало пояснення, у якому повідомило, що неодноразово пропонувало ФОП Трусовій О.В. пільгові комерційні умови (знижки) до 31.12.2022 та відкрити приміщення для відвідувачів. Повторно листом від 27.08.2022 ТОВ «Мартін» звернулось до ФОП Трусової О.В. офіційно та вимагало відновити здійснення господарської діяльності починаючи з 01.08.2022 у зв`язку з відновленням роботи ТРЦ «Ретровіль», зокрема тієї частини, в якій розміщено приміщення позивачки. ФОП Трусова О.В. здійснення діяльності не відновила.

ФОП Трусова О.В. надала пояснення, у якому зазначила, що з 29.07.2022 ТРЦ «Ретровіль» розпочав свою роботу частково, зокрема там, де розміщене орендоване нею приміщення, а до цього часу ТРЦ «Ретровіль» був зачинений для відвідувачів в цій частині, що унеможливлювало здійснення підприємницької діяльності в орендованому приміщенні у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6048/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 до надходження матеріалів справи №910/6048/23.

13.11.2023 матеріали справи №910/6048/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 поновлено ТОВ «Мартін» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Мартін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 у справі №910/6048/23. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 у справі №910/6048/23 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд справи призначено на 18.12.2023. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів у судовому засіданні 18.12.2023 оголосила перерву до 22.01.2024 на підставі ст. 216 ГПК України.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

09.06.2020 ТОВ «Мартін» (орендодавець) та ФОП Трусова О.В. (орендар) уклали договір №4.2.01 оренди нежитлового об`єкта за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47 (далі - договір), який складається із спеціальної та загальної частин.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.5, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2 спеціальної частини договору орендодавець передав орендарю об`єкт оренди - приміщення (лот №4.2.01.) загальною площею 555,85 кв. м на 2 поверсі за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47, назва - Дитячі мрії, вид діяльності - реалізація дитячого одягу та іграшок, строк оренди - 35 місяців, дата початку/дата підписання акта прийому-передачі об`єкта - у період з 01.08.2020 по 31.08.2020 (включно), про остаточну дату початку орендодавець письмово повідомляє орендаря не менше як за 30 календарних днів до такої дати та орендар повинен підписати акт прийому-передачі об`єкта в дату початку. Дата закінчення - через 35 місяців з дати початку.

У розділі 8 спеціальної частини даного договору сторони погодили орендну плату, експлуатаційний платіж та маркетингові платежі.

За умовами п. 8.4.2 спеціальної частини договору розмір гарантійного платежу становить 798 437,95 грн з урахуванням ПДВ, що еквівалентно 30 015,90 умовних одиниць з урахуванням ПДВ за курсом обміну на дату укладення цього договору.

У п. 8.5 спеціальної частини договору погоджено сплату комунальних платежів та часткову компенсацію за електроенергію, спожиту на загальних площах торгового центру.

Згідно з п. п. 5.4, 5.4.1 загальної частини договору орендар повинен сплатити орендодавцю гарантійний платіж в розмірі, вказаному в п. 8.4 спеціальної частини договору, до дати, вказаної в п. 9.4 спеціальної частини договору, а якщо така дата не вказана, то протягом 5 робочих днів з моменту підписання цього договору обома сторонами. Гарантійний платіж буде утримуватися орендодавцем протягом строку дії цього договору. За рахунок гарантійного платежу орендодавець вправі погашати (компенсувати) свої збитки, понесені внаслідок невиконання чи неналежного виконання орендарем зобов`язань за договором, заборгованості за будь-якими платежами, іншими грошовими зобов`язаннями орендаря за договором, неустойки, штрафи та інші штрафні санкції та/або покрити/погасити будь-які витрати, стягнення, відшкодування, пов`язані з позовами третіх осіб, заявленими проти орендодавця у зв`язку з порушеннями цього договору, допущеними орендарем, а також може бути зарахований в якості штрафу за дострокове розірвання/припинення цього договору (відмови від цього договору) в односторонньому порядку орендодавцем у зв`язку з порушенням умов договору та/або чинного законодавства України орендарем, що передбачено в п. 5.4.7 договору. Невикористаний орендодавцем гарантійний платіж (його частина) повертається орендарю протягом 30 (тридцяти) робочих днів після підписання сторонами акта повернення об`єкта із оренди орендодавцю за умови виконання орендарем наступних вимог: a) погашення заборгованості орендаря перед орендодавцем за цим договором; б) відсутності підстав для застосування орендодавцем гарантійного платежу згідно з договором; в) звільнення об`єкта від майна орендаря, суборендарів, користувачів та інших осіб, залучених орендарем для діяльності в об`єкті або у зв`язку з ним, а також від віддільних та невіддільних змін за цим договором та повернення орендодавцю об`єкта в порядку, передбаченому договором, а також повернення орендодавцю всіх ключів від об`єкта.

Відповідно до п. 8.16 загальної частини договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі настання форс-мажорних обставин, які, як обґрунтовано вважається, не залежать від сторін і безпосередньо перешкоджають будь-якій стороні виконувати взяте на себе зобов`язання за цим договором. Форс-мажорні обставини включають (але не обмежуються): стихійні лиха, пожежі, повені, землетруси просідання або зсув ґрунту, урагани, бурі, нагромадження снігу, ожеледь, військові дії, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, протиправні дії третіх осіб, вибух, збройні конфлікти, епідемії, терористичні акти, страйки, раптове припинення постачання води, тепла, електроенергії, газу, не пов`язаного з неоплатою їх вартості тощо. Потерпіла від форс-мажорної обставини сторона за першої нагоди повідомляє іншу сторону письмово про початок і характер дії форс-мажорних обставин та їх вплив на неможливість виконання зобов`язання за договором. Потерпіла від форс-мажорної обставини сторона підтверджує наслідки такої обставини відповідно до законодавства. У разі наявності форс-мажорних обставин дія цього договору може бути припинена в повному обсязі або частково на термін дії такої обставини. Якщо дія форс-мажорних обставин продовжується більше 60 (шістдесяти) календарних днів, кожна сторона має право розірвати цей договір шляхом подачі письмового повідомлення, принаймні за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до очікуваної дати дострокового розірвання. У разі такого розірвання платежі вносяться по дату фактичного повернення об`єкта орендарем орендодавцю за актом передання-прийняття (повернення) об`єкта.

Договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін, скріплення його печатками обох сторін. Цей договір припиняє свою дію у зокрема таких випадках: за рішенням суду; у разі розірвання договору відповідно до законодавства або за ініціативою однієї зі сторін на умовах цього договору (п. п. 10.1, 10.2 загальної частини договору).

За умовами п. 10.5 загальної частини договору у разі відмови сторони від договору (розірвання договору в односторонньому порядку) у передбачених договором випадках цей договір вважається розірваним/припиненим з моменту одержання іншою стороною повідомлення про відмову від договору (розірвання договору) або на дату, яка вказана в такому письмовому повідомленні.

01.08.2020 сторони на виконання умов договору підписали акт №3 прийому-передачі майна.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України.

28.02.2022 Торгово-промислова палата опублікувала лист №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

За наявною у матеріалах справи інформацією, яка підтверджена ТОВ «Мартін», торгівельно-розважальний центр «Ретровіль» (далі - ТРЦ «Ретровіль») за адресою: м. Київ, вул. Правди, 47, починаючи з 24.02.2022 не працював. 20.03.2022 в зазначене приміщення влучила російська ракета, що є загальновідомим фактом, частина приміщень ТРЦ «Ретровіль» була зруйнована.

ФОП Трусова О.В. зазначила, що у березні 2022 року вивезла все майно з орендованого приміщення, що не заперечується Товариством.

26.03.2022 сторони підписали акт про відсутність претензій, згідно з яким 20.03.2022 приблизно 22 год 43 хв Російська Федерація завдала ракетного удару по ТРЦ «Ретровіль», власником якого є ТОВ «Мартін». Внаслідок удару було пошкоджено та часткового знищено ТРЦ «Ретровіль» та майно, яке в ньому знаходилось. Орендар (позивач) повідомив, що немає та не матиме у майбутньому до відповідача будь-яких вимог та претензій (матеріальних (в т.ч. фінансових, грошових) або нематеріальних) у зв`язку з пошкодженням та/або знищенням ТРЦ «Ретровіль» та майна орендаря, яке там знаходилось.

Також сторони підписали акт звірки розрахунків за період з 01.01.2022 по 18.05.2020, згідно з яким у товариства наявна перед ФОП Трусовою О.В. заборгованість у загальному розмірі 906 578,01 грн.

Листом №б/н від 23.05.2022 ФОП Трусова О.В. повідомила ТОВ «Мартін» про дострокове розірвання договору на підставі його п. 8.16 у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставини, що тривають 88 днів, та вимагала повернути заборгованість у сумі 906 625,66 грн. До листа ФОП Трусова О.В. долучила акт прийому-передачі про повернення об`єкта, копію акта звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-18.05.2022 та копію листа ТПП України №2023/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Листом вих. №02/01/2022-1 від 02.06.2022 Товариство повідомило ФОП Трусову О.В. про відсутність визначених нею підстав для розірвання договору оренди.

29.08.2022 Товариство направило на електронну пошту ФОП Трусової О.В. лист (вих. №29/08/22-2), яким повідомило ФОП Трусову О.В. про дострокове розірвання договору оренди на підставі п. 10.3 договору (з підстав порушення умов договору орендарем) з моменту одержання орендарем даного повідомлення про розірвання договору (п. 10.5 договору), у зв`язку з чим орендар у передбаченому п. 4.7 загальної частини договору порядку зобов`язаний звільнити і повернути об`єкт орендодавцю протягом 5 робочих днів з моменту отримання даного повідомлення, а фактично сплачений орендарем гарантійний платіж у розмірі 798 437,95 грн буде використаний для погашення заборгованості орендаря, наявної станом на дату розірвання договору, залишок гарантійного платежу залишається у орендодавця в якості штрафу на підставі п. 5.4.7 загальної частини договору оренди.

Сертифікатом №3100-22-1754 від 14.12.2022 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію Російської Федерації проти України; пожежу за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 47, 12-ти поверхової будівлі ТРЦ «Ретровіль» ТОВ «Мартін» - внаслідок вибуху снарядів або ракети, спричинену артилерійським чи авіаційним обстрілом та нездійснення діяльності ТРЦ «Ретровіль» з 24.02.2022 по 09.06.2022, ФОП Трусовій О.В. щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: користуватися нежитловим приміщенням ТРЦ «Retroville» з метою реалізації дитячого одягу та іграшок, загальною площею 555, 85 кв. м, розташованим на 2-му поверсі торгового центру за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 47, у термін з 24.02.2022 за договором оренди нежитлового об`єкта за адресою: Україна м. Київ, пр-т Правди, 47, №4.2.01 від 09.06.2020, укладеним з ТОВ «Мартін». Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 24.02.2022 по 09.06.2022.

Предметом даного позову є вимоги позивача до відповідача про визнання договору оренди нежитлового приміщення №4.2.01 від 09.06.2020, що укладений між позивачем та відповідачем, розірваним з 09.06.2022 у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та стягнення 798 437,95 грн гарантійного платежу і 108 140, 05 грн надлишково сплаченої суми.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 6, 627, 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у т.ч. кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини сторін спору у цій справі ґрунтуються на договорі оренди.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями ЦК України та ст. ст. 283- 291 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 6 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У таких правовідносинах орендодавець має основний обов`язок - передати орендареві майно в користування, а останній - здійснювати плату за таке користування.

Так, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

За визначенням ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині форс-мажорних обставин колегія суддів зазначає таке.

ФОП Трусова О.В. листом №б/н від 23.05.2022 повідомила ТОВ «Мартін» про дострокове розірвання договору на підставі п. 8.16 договору у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, що тривають 88 днів, та вимагала повернути заборгованість у сумі 906 625,66 грн. За текстом цього листа ФОП Трусова О.В. зазначила, що про настання для неї форс-мажорний обставин повідомила ТОВ «Мартін» 01.03.2022 за першої нагоди, а також посилалась на в т.ч. на лист Торгово-промислової палати України №2023/02.0-7.1 від 28.02.2022, роздруківку якого долучила до листа.

ТОВ «Мартін» вважає, що вказаний лист ФОП Трусової О.В. не є належним повідомленням про настання форс-мажорних обставин в межах договору оренди, оскільки разом з ним не надано навіть доказів звернення до Торгово-промислової палати України про отримання сертифіката та самого сертифіката, що спростовує можливість припинення договору на підставі його п. 8.16 оренди та вказаного листа.

Апелянт зауважує, що сертифікат №3100-22-1754 ФОП Трусова О.В. отримала лише 14.12.2022 та надала ТОВ «Мартін» та суду у січні 2023 року. Станом на дату отримання та подання до суду сертифіката договір оренди вже був достроково розірваний (припинений) ТОВ «Мартін» (орендодавцем).

Товариство переконане, що форс-мажор починає діяти в межах певного правочину виключно з моменту офіційного повідомлення іншої сторони про настання таких обставин з наданням відповідних доказів (сертифіката Торгово-Промислової Палати), а не з момента їх фактичного настання.

Суд зазначає, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами за звичайного перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі якого в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія Російської Федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований «всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії Російської Федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні в Україні»).

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Водночас сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, лист Торгово-Промислової Палати від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом Торгово-промислової палати, виданим відповідно до положень ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні.

У постанові від 13.096.2023 у справі № 910/7679/22 Верховний Суд зауважив, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Суди у цій справі не встановили, що закон або договір імперативно вимагають засвідчувати існування форс-мажорних обставин виключно сертифікатом ТПП. Так, згідно з п. 8.16 договору потерпіла від форс-мажорної обставини сторона підтверджує наслідки такої обставини відповідно до законодавства.

Колегія суддів відзначає, що за приписами ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Крім того, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

У цій справі сторони не заперечують, що з 24.02.2022 ТРЦ «Ретровіль» не працював, а 20.03.2022 будівля ТРЦ «Ретровіль», в якому знаходиться орендоване позивачем приміщення, була частково зруйнована внаслідок влучання ракетної зброї. Вказані обставини є також загальновідомими та не потребують доказування.

Крім того, Торгово-промислова палата України сертифікатом №3100-22-1754 від 14.12.2022 засвідчила такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України; пожежа за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 47, 12-ти поверхової будівлі ТРЦ «Ретровіль» ТОВ «Мартін» внаслідок вибуху снарядів або ракети, спричинена артилерійським чи авіаційним обстрілом та нездійснення діяльності ТРЦ «Ретровіль» з 24.02.2022 по 09.06.2022, ФОП Трусовій О.В. щодо обов`язку (зобов`язання) користуватися нежитловим приміщенням ТРЦ «Ретровіль», період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 24.02.2022 по 09.06.2022.

Наявні у справі матеріали свідчать, що ФОП Трусова О.В. в порядку п. 8.16 договору повідомила ТОВ «Мартін» про настання для неї форс-мажорних обставин. Так, у цьому пункті договору сторони погодили, що потерпіла від форс-мажорної обставини сторона за першої нагоди повідомляє іншу сторону письмово про початок і характер дії форс-мажорних обставин та їх вплив на неможливість виконання зобов`язання за договором.

Крім того, про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення, має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Спірний договір таких положень не містить, у ньому відсутні положення, які прямо передбачали б юридичні наслідки того, що орендар не повідомив орендодавця у строки, визначені договором, про факт настання таких обставин (із посиланням на відповідні підтверджуючі документи чи без них), а тому колегія відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту норм ст. 651 ЦК України, договір може бути достроково розірваний: за згодою сторін (ч. 1); в судовому порядку у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором та законом (ч. 2); односторонньому порядку (відмова від договору) за умови, якщо таке право передбачено договором або законом (ч. 3).

У цій справі орендар, посилаючись на форс-мажорні обставини як на підставу для розірвання орендних правовідносин, має довести: існування у спірний період обставин, що є надзвичайними і невідворотними; зв`язок таких обставин безпосередньо із неможливістю належного виконання грошового зобов`язання.

Встановлені у справі обставини свідчать, що ФОП Трусова О.В. довела наявність підстав для розірвання орендних правовідносин з ТОВ «Мартін» на підставі п. 8.16 договору.

При цьому суд в сукупності враховує такі загальновідомі обставини як введення в країні воєнного стану 24.02.2022 (початок дії форс-мажорних обставин), масовий виїзд киян зі столиці, запеклі бойові дії навколо Києва протягом лютого-березня 2022 року, ракетний обстріл ТРЦ «Ретровіль» 20.03.2022 з відновленням його роботи у відремонтованій/відбудованій (а до цього зруйнованій) частині з 29.07.2022 (через п`ять місяців після початку форс-мажорних обставин).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Проте суд не встановив порушення зобов`язання позивачем і таке не підтверджується матеріалами справи.

ФОП Трусова О.В. реалізувала своє право на розірвання договору оренди шляхом подачі письмового повідомлення принаймні за 15 календарних днів до очікуваної дати дострокового розірвання, у зв`язку з чим цей договір оренди є розірваним з 07.06.2022 (23.05.2022+15 днів).

Суд встановив, що за умовами п. п. 5.4, 5.4.1 загальної частини договору орендар повинен сплатити орендодавцю гарантійний платіж, який мав утримуватися орендодавцем протягом строку дії цього договору. За рахунок гарантійного платежу орендодавець вправі погашати (компенсувати) свої збитки, понесені внаслідок невиконання чи неналежного виконання орендарем зобов`язань за договором, заборгованості за будь-якими платежами, іншим грошовим зобов`язанням орендаря за договором тощо. Разом з тим за умовами договору невикористаний орендодавцем гарантійний платіж (його частина) повертається орендарю протягом 30 (тридцяти) робочих днів після підписання сторонами акта повернення прийняття-передачі об`єкта із оренди орендодавцю за умови виконання орендарем наступних вимог: a) погашення заборгованості орендаря перед орендодавцем по цьому договору; б) відсутності підстав для застосування орендодавцем гарантійного платежу згідно з договором; в) звільнення об`єкта від майна орендаря, суборендарів, користувачів та інших осіб, залучених орендарем для діяльності в об`єкті або у зв`язку з ним, а також від віддільних та невіддільних змін за цим договором та повернення орендодавцю об`єкта в порядку, передбаченому договором, а також повернення орендодавцю всіх ключів від об`єкта.

Сторони підписали акт звірки розрахунків за період з 01.01.2022 по 18.05.2020, згідно з яким у ТОВ «Мартін» наявна перед ФОП Трусовою О.В. заборгованість в розмірі 906 578,01 грн, у який вже було враховано акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №2025 від 30.04.2022 за електроенергію за квітень 2022 року на суму 47,66 грн. Одночасно сторони погодили акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №2162 від 31.05.2022 за електроенергію за травень 2022 року на суму 18,47 грн. Вказана сума підлягає відрахуванню від суми переплати, оскільки у п. 8.5 договору сторони узгодили сплату вказаних платежів.

Отже, станом на 18.05.2022 у ТОВ «Мартін» була наявна перед ФОП Трусовою О.В. заборгованість у загальному розмірі 906 578, 01 грн, в т. ч. 798 437,95 грн гарантійного платежу та 108 140,05 грн переплати за договором.

Разом з тим, як установлено судом вище, договірні зобов`язання між сторонами за договором оренди припинились 07.06.2022.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Такий висновок про застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду 14.12.2021 у справі №643/21744/19.

Оскільки договірні зобов`язання між сторонами припинились, ФОП Трусова О.В. ще у березні 2022 року вивезла майно з орендованого приміщення та фактично перестала користуватися орендованим приміщенням, вимоги про повернення їй 798 437,95 грн гарантійного платежу та 108 121,58 грн надмірно сплачених грошових коштів (108 140, 05 грн - 18,47 грн) є обґрунтованими, а таке повернення - справедливим.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 у справі №910/6048/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 у справі №910/6048/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/6048/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, , за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.01.2024.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак