ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Справа № 903/563/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Захарова М.О.

за участю представників сторін:

прокурора - Мельничук Л.О.

позивача Любешівської селищної ради - не з`явився

позивача Західного офісу Держаудитслужби - не з`явився

відповідача Управління гуманітарної політики Любешівської сільської ради - не з`явився

відповідача Качули Володимира Миколайовича - не з`явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Качули Володимира Миколайовича

на рішення Господарського суду Волинської області від 27.09.2023 р.

постановлене у м. Луцьк, повний текст складено 03.10.2023 р.

у справі № 903/563/23 (суддя Кравчук А.М.)

за позовом Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Любешівської селищної ради та Західного офісу Держаудитслужби

до відповідачів:

1. Управління гуманітарної політики Любешівської сільської ради

2. Качули Володимира Миколайовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними рішеня тендерного комітету, договору про закупівлю товарів та стягнення 984000 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 27.09.2023 р. Господарський суд Волинської області частково задоволив позов у справі № 903/563/23. Згідно з рішенням судом визнано недійсним договір про закупівлю товарів від 11.12.2018 №12, укладений Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради та підприємцем Качулою Володимиром Миколайовичем; підлягає стягненню з Качули Володимира Миколайовича на користь Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради 984000 грн, і з Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 984000 грн підлягають стягненню в дохід держави. Також підлягає стягненню з кожного з відповідачів підприємця Качули Володимира Миколайовича та Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради на користь Волинської обласної прокуратури по 8722 грн витрат на сплату судового збору. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним рішення тендерного комітету.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Качула Володимир Миколайович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим через порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Західним офісом Держаудитслужби проводився будь-який моніторинг проведеної процедури закупівлі, що свідчить про неналежний контроль за дотриманням законодавства про закупівлі, як це передбачено Порядком проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 р. № 631, і суд першої інстанції не досліджував вказану обставину.

Звертає увагу, що у якості єдиного доказу того, що договір про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 12 є таким, що "завідомо суперечать інтересам держави і суспільства" з умислу однієї сторони - ФОП Качули В. М., прокурор посилається на рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 р. № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41- 2021, яким "встановлено" факт вчинення підприємцями Качулою В. М. та Нестеруком О. І. при проведенні процедури закупівлі UA-2018-11-01-001222-а порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

Стверджує, що матеріали справи не містять відомостей про наявність інших потенційних учасників спірної закупівлі, які б могли задовольнити потреби замовника за менші кошти. Більше того, наявність третього учасника - ТОВ "Люкс Сервіс" виключає антиконкурентні дії двох інших учасників, адже незалежно від їх дій приймав участь третій учасник.

Доводить, що прокурором не доведений також факт спричинення державі збитків, які були завдані внаслідок укладання договору відповідачами. Не доведено - чому саме умови укладеного договору можуть вважатись невигідними для держави в економічному аспекті.

Підсумовуючи вищевикладене скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 27.09.2023 р. у справі № 903/563/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою.

Доводить, що обставини вчинення Качулою В. М. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів закупівлі UA-2018-11-01-001222-а, підтверджується рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 р. № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41-2021. Таким чином, орган Антимонопольного комітету України своїм рішенням підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні результатів торгів учасниками, у тому числі - Качулою В. М . Протиправність таких дій полягала в їх спрямованні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі шляхом домовленостей з іншим учасником.

Зазначає, що завідомо суперечлива мета дій підприємця Качули В. М. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.

Звертає увагу, що рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 р. № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41-2021 набрало законної сили та в судовому порядку ні ФОП Нестеруком О. І., ні Качулою В. М. не оскаржувалось. При цьому фактичні обставини вчинення Качулою В.М. при проведенні Управлінням гуманітарної політики Любешівської сільської ради відкритих торгів (процедури закупівлі UA-2018-11-01-001222-а) порушення вимог законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у поданій до апеляційного суду скарзі не оспорюються.

Прокурор просить апеляційну скаргу Качули В.М. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Також Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури подав пояснення, у яких додатково повідомив, що відповідно до рішення господарського суду Волинської області від 05.12.2023 у справі № 903/950/23 за позовом Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до ФОП Нестерука О. І. про стягнення 100000 грн., ФОП Нестерук О. І. сплатив штраф в сумі 50000 грн 09.12.2022 р.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

16.01.2024 р. відповідач Качула В.М. подав до Північно-західного апеляційного господарського суду заяву про проведення судового засідання, яке відбудеться 17.01.2024 р. об 12:10, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за участі адвоката Степанюка Сергія Євгеновича, який діє на підставі ордеру від 29.06.2023 р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 р. було задоволено таке клопотання відповідача, однак відповідач чи його представник не під`єднались до конференції в судовому засіданні. Секретар судового засідання в судовому засіданні доповіла, що представник відповідача адвокат Степанюк Сергій Євгенович, який заявляв про намір взяти участь в судовому засіданні із використанням власних технічних засобів, не під`єднався до судового засідання та стан його облікового запису у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС неактивний. Також секретар судового засідання повідомила, що намагалася з`єднатися із адвокатом Степанюком Сергієм Євгеновичем засобами телефонного зв`язку, однак мобільний номер телефону, зазначений адвокатом в обліковому записі у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС, поза зоною досяжності.

Позивачі, відповідач Управління гуманітарної політики Любешівської сільської ради та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів не забезпечили явку представників у судові засідання 19.12.2023 р., 09.01.2024 р. та 17.01.2024 р., тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями поштових відділень про вручення /а.с. 249-253 у т.1, а.с. 8-9 у т. 2/ та довідками про доставку електронного листа /а.с.239-240 у т. 1, а.с. 5-7 у т.2/.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача, відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради 01.11.2018 р. оголошено про проведення відкритих торгів UA-2018-11-01-001222-a із закупівлі товарів - комплекту меблів для закладів загальної середньої освіти Любешівської селищної ради. Очікувана вартість закупівлі - 995 000 грн., джерелом фінансування визначено місцевий бюджет /а.с. 16 у т.1/.

Згідно з реєстром отриманих тендерних пропозицій в процедурі приймало участь три учасники - ТОВ «Люкс Сервіс» (пропозицію замовником відхилено) та підприємці Качула Володимир Миколайович з ціновою пропозицією 984000,00 грн. та ФОП Нестерук Олександр Іванович з пропозицією 994500,00 грн. /а.с. 17-18 у т.1/.

Відповідно до протоколу засідання тендерного комітенту Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради від 29.11.2018 р. за наслідками розгляду тендерних пропозицій переможцем обрано ФОП Качулу Володимира Миколайовича, з яким 11.12.2018 р. укладений договір про закупівлю товарів № 12 /а.с. 19-26 у т.1/.

Згідно п.п. 1.1, 3.1 договору постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику товар, зазначений у специфікації, що є додатком до цього договору і є його невід`ємною частиною договору, а замовник - прийняти і оплатити товар. Сума договору становить 984000,00 грн без ПДВ.

Товар повинен бути поставлений замовнику до 31.12.2018 р. (п. 5.1 договору).

Згідно специфікації предметом поставки є 71 комплект меблів загальною вартістю 894600 грн., комплект корпусних меблів для кабінету історії вартістю 89400 грн. /а.с. 27 у т.1/.

На підставі платіжних доручень від 14.12.2018 р. № 424, від 20.12.2018 р. № 426 Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради на рахунок підприємця Качули Володимира Миколайовича перераховано 480000,00 грн та 504000,00 грн відповідно. Вказані видатки профінансовано за рахунок коштів спеціального фонду місцевого бюджету /а.с. 49 зв. у т.1/.

02.01.2029 р. Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради оприлюднило звіт про виконання вказаного договору /а.с. 29 у т.1/.

Рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 р. № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41-2021 встановлено факт вчинення ФОП Качулою Володимиром Миколайовичем та ФОП Нестеруком Олександром Івановичем при проведенні процедури закупівлі UA-2018-11-01-001222-а порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів. У рішенні зазначено, що під час підготовки до участі у торгах учасники діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою конкуренції та необхідною умовою визначення переможця. Узгодження своїх пропозицій підприємцями Качулою В.М. та Нестеруком О.І. усунуло конкуренцію та змагання між ними, чим порушило право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції. Отже, право на укладення договору отримано ФОП Качулою Володимиром Миколайовичем не на конкурентних засадах, чим спотворено результати торгів, оскільки саме здійснення конкурсного відбору учасників є необхідною умовою визначення переможця у процедурі закупівлі /а.с. 170-175 у т. 1/.

Вказане рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41-2021 не оскаржувалося сторонами у судовому порядку.

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 05.12.2023 у справі № 903/950/23 за позовом Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до ФОП Нестерука О. І. про стягнення 100000 грн. позов задоволено Судом у справі № 903/950/23 встановлено, що Нестерук О. І. сплатив штраф в сумі 50000 грн 09.12.2022 р.

В подальшому, враховуючи вищезазначене рішення Антимонопольного комітету України, керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Любешівської селищної ради та Західного офісу Держаудитслужби до Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради та Качули Володимира Миколайовича , в якому просив суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради, оформлене протоколом його засідання від 29.11.2018 р., про визначення фізичної особи-підприємця Качули Володимира Миколайовича переможцем конкурентної процедури закупівлі № UА-2018-11-01-001222-а та акцепт його пропозиції (намір укласти договір про закупівлю із переможцем відкритих торгів);

- визнати недійсним договір про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 12, укладений між Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради та фізичною особою-підприємцем Качулою Володимиром Миколайовичем (конкурентна процедура закупівлі №UА-2018-11-01-001222-а);

- стягнути з Качули Володимира Миколайовича на користь Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради 984000,00 грн. а з Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 984000,00 грн. стягнути в дохід держави.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Качула Володимир Миколайович припинив підприємницьку діяльність 01.06.2020 р. на підставі власного рішення /а.с. 74-75 у т.1/. Натомість спір пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася Качулою В.М., і стороною договору про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 12 був саме підприємець Качула В.М., тому прокурором вірно пред`явлено позов до господарського суду Волинської області.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Як вбачається із змісту позовної заяви, прокурор має на меті захист інтересів держави, порушених унаслідок прийняття рішення тендерного комітету Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради, оформленого протоколом від 29.11.2018 р., та укладення спірного договору про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 12. Обставини вчинення та наслідки таких діянь для економіки держави свідчать про невідповідність указаних фактів як правовій природі здійснення публічних закупівель у цілому, яка заснована на чесній господарській діяльності учасників тендерів та замовників, так і інтересам держави та суспільства. Зазначені обставини та наслідки передбачають розпорядження бюджетними коштами з недотриманням принципів максимальної економії, ефективності та результативності їх витрачання, які забезпечуються завдяки добросовісній конкуренції суб`єктів господарювання.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивачів.

Так, листами Камінь-Каширської окружної прокуратури від 15.02.2023 № 51-412вих-23 та від 15.02.2023 р. № 51-410вих-23, /а.с. 50-52, 55-57 у т.1/ до Західного офісу Держаудитслужби та Любешівської селищної ради відповідно прокурор просив повідомити, чи вживатимуться вказаними органами заходи цивільно-правового характеру у зв`язку із виявленим порушенням інтересів держави.

У відповідь на вказаний лист Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області повідомило прокурора, що Управлінням заходи цивільно-правового характеру, спрямовані на визнання недійсним у судовому порядку рішень тендерного комітету Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради та договору про закупівлю від 11.12.2018 р. № 12, укладеного з ФОП Качулою В.М. не будуть вживатися, оскільки управління не наділене такими повноваженнями /а.с. 54 у т.1/

Любешівська селищна рада листом від 06.03.2023 р. № 393/04-04/2-23 повідомила прокурора, що Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради жодних претензій до ФОП Качула В.М. немає, тому підстав для подання позову до суду Любешівська селищна рада не вбачає /а.с. 58 у т.1/.

Позивачі є належними органом державної влади та органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Так, відповідно до частин 1, 4 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи. Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 р. № 43, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктами 3, 4, 9 пункту 4 цього Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Відповідно до пунктів 8 та 10 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право, зокрема порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. З урахуванням наведеного Західний офіс Держаудитслужби є належним органом, уповноваженим державою, здійснювати функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель у спірних правовідносинах.

Крім того, відповідно до норм п.п. 15, 22, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 62, ч. 4 ст. 71 Закону України "Про місцеве самоврядування" Любешівська селищна рада має повноваження здійснювати контроль щодо законності проведених закупівель за бюджетні кошти, прийнятих за результатами таких закупівель рішень та контроль за ефективністю використання бюджетних коштів при укладенні господарських договорів. Крім того, оплата за спірним договором здійснювалася за рахунок коштів місцевого бюджету.

Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21, в якій зазначено, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців Черкаської області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема, шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади Черкаської області.

Отже, рада, яка фінансує і контролює діяльність комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі. Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 р. у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 р. у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 р. у справі № 904/8332/21 (пункт 33).

Цими висновками Велика Палата Верховного Суду відступає від протилежних висновків КГС ВС, викладених у постановах від 14.07.2022 р. у справі № 909/1285/21 (підпункт 1.2. пункту 5.27) та від 01.02.2023 р. у справі № 924/996/21, у яких КГС ВС відхилив доводи прокурора щодо наявності в органів місцевого самоврядування повноважень здійснювати захист законних інтересів держави у правовідносинах, пов`язаних із закупівлею комунальними закладами товарів за бюджетні кошти, з посиланням на те, що наявність корпоративних відносин між органом місцевого самоврядування та комунальним підприємством виключає наявність владних повноважень між ними або між органом місцевого самоврядування як засновником комунального підприємства та третіми особами, які здійснюють господарське правопорушення, на яке повинне реагувати комунальне підприємство як суб`єкт господарських відносин, а також з посиланням на те, що відповідні органи місцевого самоврядування не були сторонами договорів про закупівлю.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Отже, прокурор обґрунтував наявність інтересів держави порушенням законності у сфері публічних закупівель; правильно визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі, оскільки позивачі не вжили заходів для усунення порушень Закону України «Про публічні закупівлі» та оскарження відповідної угоди; письмово повідомив Любешівську селищну раду та Західний офіс Держаудитслужби про стверджуване порушення як наявність підстав для представництва в суді до звернення з цим позовом у порядку частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Звертаючись до компетентних органів до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор надав ім можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентними органами жодних заходів протягом розумного строку після повідрмлення прокурора про стверджуване порушення, про що вони повідомили прокуратуру відповідними листами, кваліфікується як бездіяльність відповідних органів та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Таким чином, прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і суд першої інстанції установив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України.

Пред`явлення позову прокурором у даному випадку зумовлено очевидним порушенням інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення підприємцем Качулою В.М. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, призвело до придбання товару за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості. Наслідком цього стало нівелювання мети публічної закупівлі - отримання товару з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

Відповідно до рішення від 27.09.2023 р. Господарський суд Волинської області визнав недійсним договір про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 12, укладений Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради та підприємцем Качулою Володимиром Миколайовичем та відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення тендерного комітету. Судом застосовано реституцію шляхом стягнення з Качули Володимира Миколайовича на користь Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради 984000 грн, і з Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 984000 грн - в дохід держави.

Обґрунтовуючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що завідомо суперечлива мета дій підприємця Качули В.М. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів та у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах, а тому договір про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 18 завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї із сторін договору підприємця Качули В.М., тому підлягає визнанню недійсним.

Підприємець Качула В.М., маючи намір щодо отримання права на укладення договору від 11.12.2018 р. № 12 з метою одержання прибутку, вдався до порушення інтересів держави та суспільства, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 984000,00 грн. які були перераховані Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради підприємцю Качулі В.М. на виконання договору від 11.12.2018 р. № 12, підлягають стягненню з підприємця Качули В.М. на користь Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради та в подальшому з останнього - у дохід держави.

Щодо відмови в задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним рішення тендерного комітету суд першої інстанції зазначив, що відкриті торги № UА-2018-11-01-001222-а завершилися укладенням відповідачами договору про закупівлю товару, а тому оскарження рішень тендерного комітету Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради, оформленого протоколом його засідання від 29.11.2018, не є ефективним способом захисту, оскільки рішення є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Закон України "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. У преамбулі Закону України "Про публічні закупівлі" (далі по тексту - Закон) визначені правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальних громад. Його метою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Антиконкурентні узгоджені дії є порушенням, що спотворює конкуренцію, внаслідок яких усувається конкуренцію та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів. Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 1 ст. 50 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону закупівлі здійснюються за принципом добросовісної конкуренції серед учасників.

Учасники процедур закупівлі, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом (ч. 5 ст. 5 Закону).

Крім того, конкурентна процедура закупівлі (тендер) - здійснення конкурентного відбору учасників за процедурами закупівлі відкритих торгів (п. 13 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону).

Оголошуючи проведення відкритих торгів, замовник мав на меті не просто задовольнити потребу в придбанні товару, а здійснити його придбання на засадах конкурентності учасників відповідного тендеру.

Верховний Суд у п. п. 32, 33 постанови від 10.06.2021 у справі № 910/114/19 про визнання недійсним договору про закупівлю як такого, що зокрема суперечить інтересам держави та суспільства, указав, що визначене положеннями Закону України "Про публічні закупівлі" спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, що одночасно слугує захисту інтересів держави. Тому прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом вимог. Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Західне міжобласне територіального відділення Антимонопольного комітету України своїм рішенням від 13.10.2022 № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41-2021 встановив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі підприємцем Качулою В.М., результатів торгів; протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі будь якою ціною, у тому числі шляхом домовленостей з іншим учасником.

Рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41-2021 не оскаржувалося сторонами, у тому числі підприємцем Качулою В.М., в установленому порядку.

В апеляційній скарзі відповідач також не наводить доводів на спростування факту порушення, крім того, що Західним офісом Держаудитслужби проводився будь-який моніторинг проведеної процедури закупівлі, що свідчить про неналежний контроль за дотриманням законодавства про закупівлі, як це передбачено Порядком проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами. Зазначає також в апеляційній скарзі, що єдиним доказом вчинення підприємцями Качулою В.М. та Нестеруком О.І. порушення законодавства про захист економічної конкуренції, внаслідок чого укладений договір про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 12, є рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.10.2022 р. № 63/40-р/к у справі № 63/7-01-41- 2021, тоді як матеріали справи не містять відомостей про наявність інших потенційних учасників спірної закупівлі, які б могли задовольнити потреби замовника за менші кошти.

Такі твердження жодним чином не спростовують факт недобросовісної поведінки двох учасників торгів і порушення, встановленого територіальним відділенням АМК, яке полягало в антиконкурентних узгоджених діях.

Порушення підприємцем Качулою В.М. законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного тендеру, не сумісне із основними засадами цивільного законодавства, оскільки воно є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить і до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України "Про публічні закупівлі", нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.

Внаслідок вчинення антиконкурентних узгоджених дій підприємцем Качулою В.М. та підприємцем Нестеруком О.І. змагання між зазначеними суб`єктами господарювання під час підготовки та участі у торгах не відбувалося, тобто - суб`єкти господарювання не намагалися здобути завдяки власним досягненням переваги над іншими учасниками торгів. Тому замовник був змушений обрати найкращу запропоновану цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки.

Таким чином, дії підприємця Качули С.М. спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору із замовником не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки обмежує розвиток конкуренції у державі.

Наведене свідчить про те, що в діях підприємця Качули С.М. вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. Завідомо суперечлива мета дій підприємця Качули С.М. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.

Норми ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України визначають, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити інтересам держави і суспільства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільству, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.

Колегія суддів звертається до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.03.2019 р. № 922/1391/18, де зазначено, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладено і в постановах Верховного Суду від 10.06.2021 р. у справі № 910/114/19, від 15.12.2021 р. у справі № 910/6271/17 від 13.01.2022 р. у справі № 908/3736/15. Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що завідомо суперечлива мета дій підприємця Качули В.М. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору. Таким чином, встановлені підстави згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України для визнання недійсним договору про закупівлю товарів від 11.12.2018 р. № 18 як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони договору - підприємця Качули В.М.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20 звертає увагу, що законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків, визначених в ст. 216 ЦК України, або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності правочину, визнаного таким судом, є обов`язковими та не можуть бути проігноровані його сторонами. Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 р. у справі № 905/1562/20 зроблено висновок, що на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України, якщо визнаний судом недійсний правочин вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Підприємцем Качулою С.М. за спірним договором одержано грошові кошти в сумі 984000,00 грн., що не оспорюється сторонами та підтверджується звітом про виконання договору про закупівлю від 02.01.2019 /а.с. 29 у т.1/. Такі кошти одержані відповідачем неправомірно внаслідок умисних дій, які суперечність інтересам держави і суспільства, про що зазначено вище.

Таким чином, грошові кошти в сумі 984000,00 грн, які були перераховані Управлінням гуманітарної політики Любешівської селищної ради підприємцю Качулі С.М. на виконання договору від 11.12.2018 р. № 12, підлягають стягненню з підприємця Качули С.М. на користь Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради та в подальшому - з останнього у дохід держави.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відкриті торги № UА-2018-11-01-001222-а завершилися укладенням відповідачами договору про закупівлю товару, а тому оскарження рішень тендерного комітету Управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради, оформленого протоколом його засідання від 29.11.2018, не є ефективним способом захисту, адже є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №903/745/22 від 23.08.2023 та враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Відповідач в апеляційній скарзі не оскаржує рішення в частині відмови у задоволені позовної вимоги про визнання недійсним рішення тендерного комітету.

За результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 27.09.2023 р. у справі № 903/563/23 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Качули Володимира Миколайовича залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Волинської області від 27.09.2023 р. у справі № 903/563/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку визначеному ГПК України.

Справу № 903/563/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 02.02.2024 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.