ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Справа № 902/870/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: Путілін Є.В.

відповідача: Парпальос В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ "Мего ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року у справі №902/870/23 (повний текст виготовлено 05 жовтня 2023 року, суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Приватного підприємства "Глорія-В" (вул. Писарєва, буд. 3, кв. 83, м. Вінниця, 21036)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 13, оф. 214, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 293 256,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2023 року Приватне підприємство "Глорія-В" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" про стягнення 293256,00 грн. заборгованості згідно договору оренди №4/11-2016 від 01 листопада 2016 року.

25 липня 2023 року від ПП "Глорія В" надійшла заява (вх. №01-34/6902/23 від 25 липня 2023 року) про зміну предмету позову, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 293256,00 грн суму основного боргу, 117272,72 грн інфляційних втрат та 19668,24 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року у справі №902/870/23 задоволено позов Приватного підприємства "Глорія-В" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" про стягнення заборгованості.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 13, оф. 214, м. Вінниця, 21036, ) на користь Приватного підприємства "Глорія-В" (вул. Писарєва, буд. 3, кв. 83, м. Вінниця, 21036, ) 293 256,00 грн заборгованості, 117 272,72 грн інфляційних втрат, 19 668,24 грн 3 % річних та 6 452,95 грн витрат на сплату судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що послуги надані позивачем згідно актів здачі-прийняття робіт за період з квітня 2021 року по березень 2023 року вважаються визнаними орендарем, а послуги вважаються прийнятими в повному обсязі. Наявність податкової накладної та її реєстрація, в сукупності доказів наявних в справі і встановлених судом, підтверджує факт надання послуг за спірним договором та факт існування правовідносин за конкретним договором, іншого матеріали справи не містять та не спростовано відповідачем належними доказами. Виходячи з встановлених обставин справи та законодавчих приписів, місцевий суд прийшов до висновку, що вимога позивача в частині стягнення заборгованості в розмірі 293256,00 грн є правомірною та обґрунтованою.

Крім того, судом першої інстанції перевірено здійснений позивачем розрахунок 3% та інфляційних втрат за період з 01 квітня 2021 року по 25 червня 2023 року та встановлено, що сума процентів та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Мего ЛТД" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року у справі №902/870/23 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що судом при вирішенні справи прийнято до уваги договір №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року, при цьому не надається жодна правова оцінка договору №01/05 від 01 квітня 2017 року. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі обладнання за договором оренди катка вібраційного №4/11-2016 від 01 листопада 2016 року. Позивач долучив до позовної заяви акт приймання-передачі основних засобів в операційну оренди від 01 листопада 2016 року, який, як слідує із його змісту, складений на підставі іншого договору, а саме: "договору здачі в операційну оренду основних засобів від 01 листопада 2016 року". Натомість позовні вимоги ґрунтуються на іншому правочині договорі оренди катка вібраційного №4/11-2016 від 01 листопада 2016 року, а не здачі в операційну оренду основних засобів №б/н. Це, в свою чергу, призвело до передчасних відхилень аргументів відповідача, зокрема в частині існування орендних відносин відповідно до іншого правочину договору оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року, який був припинений сторонами в встановленому законом порядку (копія договору та акта приймання-передачі за ним наявні в матеріалах справи). Строк дії договору №01/05 від 01 квітня 2017 року, відповідно до якого насправді відбувалася оренда катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV, закінчилася до дати складення актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), долучених позивачем до позовної заяви. Тому стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди катка вібраційного №4/11-2016 від 01 листопада 2016 року, апелянт вважає безпідставним та необґрунтованим.

На переконання скаржника, судом помилково не було враховано, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за оренду катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV, долучені позивачем до позовної заяви, належним чином не були узгоджені сторонами та не містять вказівки про відмову замовника від прийняття відповідних послуг. ТОВ "МЕГО ЛТД" були своєчасно надані письмові вмотивовані відмови щодо складених позивачем актів та листами неодноразово повідомлялося про відсутність правовідносин щодо оренди катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV (копії листів містяться в матеріалах справи).

Крім того, апелянт вважає, що суд не надав правової оцінки наявній в матеріалах справи бухгалтерській довідці №55 від 18 липня 2023 року, із якої слідує відсутність у ТОВ "МЕГО ЛТД" податкового кредиту за ПДВ за послуги оренди катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV, згідно актів, долучених до позовної заяви, що також підтверджує ненадання позивачем відповідних послуг.

Скаржник зауважує, що судом помилково не було враховано, що заявлена до стягнення сума штрафних санкцій є неспівмірною із розміром основного боргу. Враховуючи господарську діяльність відповідача, відсутність у матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок прострочення оплати, та не співмірність заявлених до стягнення сум із вартістю поставленого товару, а також дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, відповідач вважає, що рішення про стягнення штрафних санкцій в заявленому розмірі є безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає зменшенню. Здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій, що наведений у заяві про зміну предмета позову, є необґрунтованим та помилковим, так як позивач обраховував індекс інфляції та 3% річних одразу від усієї суми заявленої основної заборгованості, а не шляхом поступового щомісячного збільшення суми боргу на розмір орендної плати, що призвело до істотного збільшення заборгованості.

Листом №902/870/23 від 30 жовтня 2023 року матеріали справи було витребувано з Господарського суду Вінницької області.

17 листопада 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/870/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 листопада 2023 року у справі №902/870/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Мего ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року у справі №902/870/23 та призначено дату судового засідання на 14 грудня 2023 року.

06 грудня 2023 року через "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Мего ЛТД" адвоката Парпальос Вікторії Василівни надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 грудня 2023 року у справі №902/870/23 задоволено клопотання представника ТОВ "Мего ЛТД" адвоката Парпальос Вікторії Василівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №902/870/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2023 року у справі №902/870/23 відкладено розгляд апеляційної скарги на "11" січня 2024 року об 14:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2. Зобов`язано ПП "Глорія -В" до 03 січня 2024 року надати суду: пояснення, яким чином складалися позивачем акти здачі приймання робіт; як визначалася кількість машино-годин, вказаних в актах; коли і на якій правовій підставі узгоджувалася вартість однієї машино-години; чи надалися інші послуги за договором /виконання робіт працівниками орендодавця/, крім передання майна в оренду. Зобов`язано ТОВ "Мего ЛТД" до 03 січня 2024 року надати колегії суддів через канцелярію суду письмові пояснення щодо: як оформлялися акти здачі приймання робіт /оренди катка/ у період з 2016 року по 2021 рік; докази повернення катка вібраційного НАММ модель DV85VV орендодавцю.

27 грудня 2023 року через "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Приватного підприємства "Глорія-В" адвоката Путіліна Євгена Вікторовича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

02 січня 2024 року від ПП "Глорія-В" на виконання вимог ухвали суду надійшли пояснення. Заявник зауважує, що акти наданих послуг у даній справі складались аналогічно із погодженими з відповідачем актами в яких також було визначено кількість машиногодин помісячно (без урахування вихідних, святкових та неробочих днів, 8 годенний робочий день! та їх вартість (60грн машино-година) розрахунок кількості машиногодин помісячно додається. Вказані акти направлялись стороні відповідача цінними листами з описом та повідомленням та по ним позивачем здійснювалась реєстрація податкових накладних. Позивач стверджує, що посилання сторони відповідача на договір №01/05 від 01 квітня 2017 року є необгрунтованим з огляду на те, що вказаний договір ПП "Глорія-В" не укладався та не підписувався. Також позивач повідомляє, що крім даних правовідносин між сторонами також було укладено договір оренди катка вібраційного НАММ 3410 №01/11-2016 від 01 листопада 2016 року. Вібраційний каток НАММ 3410 був проданий 01 листопада 2017 року тобто перебував в оренді у відповідача, згідно договору оренди №1/11-2016 від 01 листопада 2016 року всього один рік, що підтверджується видатковою накладною від 01 листопада 2017 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 січня 2024 року у справі №902/870/23 задоволено клопотання представника Приватного підприємства "Глорія-В" адвоката Путіліна Євгена Вікторовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №902/870/23.

09 січня 2024 року від ТОВ "Мего ЛТД" надійшла заява про виконання ухвали суду. Відповідач пояснює, що 01 листопада 2016 року між ТОВ "МЕГО ЛТД" та ПП "Глорія-В" укладено договір оренди катка вібраційного, відповідно до якого ПП "Глорія-В" передано в тимчасове (строкове) оплатне користування каток вібраційний XAMM модель DV 85 VV. 01 квітня 2017 року між ТОВ "МЕГО ЛТД" та ПП "Глорія-В" укладено договір оренди №01/05 на умовах якого у оренду ТОВ "МЕГО ЛТД" передано каток вібраційний НAMM модель DV 85 VV та каток вібраційний НAMM модель 3410. Тобто в подальшому між сторонами сформувалися орендні відносини відповідно до договору оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року В процесі дії договору оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року, ТОВ "МЕГО ЛТД" було викуплено каток вібраційний НAMM модель 3410. Після чого відповідно між сторонами існували орендні відносини відповідно до договору оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року щодо оренди тільки катка вібраційного НAMM модель DV 85 VV. Судом помилково не було враховано, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за оренду катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV, долучені позивачем до позовної заяви, належним чином не були узгоджені сторонами та не містять вказівки про відмову замовника від прийняття відповідних послуг.

Відповідач також зазначає, що каток вібраційний HAMM, модель DV 85 VV використовувався на об`єкті, на якому ТОВ "МЕГО ЛТД" виконувало роботи відповідно до публічної закупівлі "Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення 0220906 Костянтинівка - /М-14/, на ділянці км 0+000 км 6+000 Горностаївського району Херсонської області" (копія договору додається). В процесі роботи представник ПП "Глорія-В" забрав каток вібраційний HAMM, модель DV 85 VV. Оригінал документу відповідно до якого повертався даний каток залишився на окупованій території України, надати суду його на сьогоднішній день не є можливим. Станом на 24 лютого 2022 року велика кількість майна та документів ТОВ "МЕГО ЛТД" знаходилась на територіях, які були окуповані рф. ТОВ "МЕГО ЛТД" подано ряд звернень до відповідних органів щодо відкриття кримінального провадження щодо зазначених обставин.

Крім того, відповідно до відповіді Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області на адвокатський запит №33 від 23 грудня 2023 року, відповідно до єдиного реєстру автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів ГУ Держспоживслужби у Вінницькій області за ПП "ГЛОРІЯ-В" транспортні засоби не зареєстровані. Також відповідно до відповіді Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на адвокатський запит №34 від 23 грудня 2023 року, за приватним підприємством "ГЛОРІЯ-В" не зареєстровані великотонажні та інші транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування. Тобто, відповідач вважає, що у власності ПП "ГЛОРІЯ-В" каток вібраційний HAMM, модель DV 85 VV не перебуває.

В судовому засіданні 11 січня 2024 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у поясненнях на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень сторін, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, рішення місцевого господарського суду частково скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (далі по тексту також - Орендар, відповідач) та Приватним підприємством "Глорія-В" (далі по тексту також - Орендодавець, позивач) укладено договір оренди катка вібраційного №4/11-2016 (далі по тексту також - договір).

Предметом договору сторони визначили, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове (строкове) оплатне користування основні засоби Орендодавця Каток вібраційний НАММ, модель DV 85 VV (серійний номер НІ980001, рік випуску 2009, бувший у використанні, вагою-9575 кг (далі по тексту також - Техніка).

Відповідно до пункту 3.1 Договору приймання - передача Техніки здійснюється за актом приймання-передачі, що складається і підписується уповноваженими представниками Сторін та оформлюється актом приймання - передачі. Акт приймання-передачі складається протягом трьох днів з моменту підписання даного Договору.

Строк оренди складає 12 календарних місяців з моменту прийняття Техніки за Актом приймання-передачі (пункт 4.1 Договору).

Якщо жодна сторона за 30 календарних днів до закінчення строку не заявить про намір припинити цей договір або змінити умови Договору, строк оренди, кожного разу автоматично пролонгується на кожний наступний календарний місяць на тих же умовах (пункт 4.2 Договору).

Пунктами 5.1 - 5.5 договору сторони узгодили, що розмір орендної плати за місяць встановлюється в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг). Орендна плата сплачується Орендарем поквартально, не пізніше 20 календарних днів, наступних за останнім днем звітного кварталу. Розрахунки за цим договором здійснюються в безготівковій формі, в національній грошовій одиниці (гривні). Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зарахована на поточний рахунок Орендодавця. Орендодавець використовує амортизаційні відрахування за своїм розсудом відповідно до чинного законодавства України.

Техніка вважається фактично переданою Орендодавцю з моменту підписання акту приймання - передачі (пункт 8.6 договору).

Цей Договір вважається укладеним і набуває чинності з дати його укладення згідно пункту 12.1 договору. Якщо інше додатково не буде визначено Сторонами або не слідує із положень цього договору, даний договір діє до дати спливу терміну оренди, згідно пункту 4.1 договору.

На виконання умов договору оренди №4/11-2016 від 01 листопада 2016 року Приватне підприємство "Глорія-В", в період з квітня 2021 року по березень 2023 року, надало відповідачу послуги на загальну суму 293256,00 грн, що підтверджується наступними документами:

Актом №0-00000026 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 квітня 2021 року надання в оренду катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV загальна вартість робіт (послуг) 12600,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 квітня 2021 року та податковою накладною;

Актом №0-00000029 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 травня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 10368,00 грн квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 травня 2021 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 04 червня 2021 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000033 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV загальна вартість робіт (послуг) 11520,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 червня 2021 року та податковою накладною.

Вказаний акт був направлений відповідачу 19 липня 2021 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000039 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 липня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 липня 2021 року та податковою накладною.

Актом №0-00000042 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 серпня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12024 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 серпня 2021 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 02 вересня 2021 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000046 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 вересня 2022 року, податковою накладною.

Вказаний акт був направлений відповідачу 04 листопада 2021 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000052 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 жовтня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 11448 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 жовтня 2021 року, податковою накладною.

Актом №0-00000057 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 листопада 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 листопада 2021 року, податковою накладною.

Актом №0-00000058 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 грудня 2021 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12528,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 грудня 2021 року, податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 19 січня 2022 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання

Актом №0-00000013 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 лютого 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 11520,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 28 лютого 2022 року та податковою накладною.

Актом №0-00000016 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 березня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12600,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 березня 2022 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 20 квітня 2022 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000004 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 січня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 10872,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 січня 2022 року та податковою накладною.

Актом №0-00000020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 квітня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 11520,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 квітня 2022 року та податковою накладною.

Актом №0-00000024 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 травня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 травня 2022 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 08 червня 2022 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000026 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 червня 2022 року та податковою накладною.

Актом №0-00000027 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 липня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 липня 2022 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 05 серпня 2022 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000031 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 серпня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 13248,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 серпня 2022 року та податковою накладною.

Актом №0-00000032 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 вересня 2022 року податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 13 вересня 2022 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000037 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12096,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 жовтня 2022 та податковою накладною.

Актом №0-00000040 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 30 вересня 2022 року та податковою накладною.

Актом №0-00000041 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 грудня 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12096,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 грудня 2022 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 10 лютого 2023 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 січня 2023 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 12672,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 січня 2023 року та податковою накладною.

Актом №0-00000003 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 лютого 2022 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 11520,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 28 лютого 2023 року та податковою накладною.

Вказані акти були направлені відповідачу 28 березня 2023 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

Актом №0-00000005 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 березня 2023 року катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV, загальна вартість робіт (послуг) 13248,00 грн, квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 31 березня 2023 року та податковою накладною.

Вказаний акт був направлений відповідачу 10 травня 2023 року, що підтверджується квитанцією про відправлення, описом та повідомленням про отримання.

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/450/21 за позовом Приватного підприємства "Глорія-В" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" про стягнення 374077,11 грн. боргу у зв`язку з невиконанням договору №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року у справі №902/450/21 повністю задоволено позов Приватного підприємства "Глорія-В" та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, буд.13, оф.214, м. Вінниця, 21036, ) на користь Приватного підприємства "Глорія-В" (вул. Писарєва, 3/83, м. Вінниця, 21036, ) 374077,11 грн. боргу, 8892,87 грн витрат на професійну правничу допомогу, 5611,16 грн витрат зі сплати судового збору. Дане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 січня 2022 року у справі №902/450/21. Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 січня 2022 року у справі №902/450/21 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

В матеріалах справи також міститься акт приймання-передачі обладнання за договором оренди від 01 квітня 2017 року, з якого вбачається, що Приватне підприємство "Глорія-В" передало ТОВ "Мего-ЛТД" каток вібраційний HAMM модель 3410, серійний номер Н2170004, б/у, 2014 року випуску, вагою - 10830 кг та каток вібраційний НАММ модель DV85VV.

Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про повне задоволення позову у даній справі та стягнув з відповідача борг за період з квітня 2021 року по 31 березня 2023 року, який не охоплюється періодом, який був у справі №902/450/21. Також суд у повній мірі задоволив вимогу про стягнення 117272,72 грн інфляційних втрат та 19668,24 грн 3% річних.

Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду погоджується із стягненням основного боргу, однак оскаржуване рішення в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягає частковому скасуванню.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось, предметом позовних вимог у даній справі є використання предмету договору за період з квітня 2021 року по 31 березня 2023 року згідно договору №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року, що за доводами представника відповідача є недостовірним, оскільки сам договір між сторонами не укладався та послуги не надавались, каток в оренду не передавався.

Так, з огляду на встановлене судами, предметом позовних вимог у господарській справі №902/450/21 був договір №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року, який в свою чергу є предметом та підставою розгляду у даній справі.

Згідно статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини встановлені судовим рішенням по справі №902/450/21, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

З огляду на встановлене, місцевий суд правомірно зазначив, що доведеним є факт укладення між сторонами договору №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року, що оспорюється відповідачем у даній справі, факт передачі катка та надання відповідних послуг.

З огляду на дійсність даного договору, у сторін по справі на підставі спірного договору виникли взаємні права та обов`язки.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав щодо сплати відповідачем заборгованості з орендної плати за період з квітня 2021 року по березень 2021 року згідно договору № 4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Вказана норма Кодексу кореспондується із положеннями частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, згідно якого за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини 6 зазначеної вище статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у частинах 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно приписів частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 4.1 договору №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року визначено, що строк оренди складає 12 (дванадцять) календарних місяців з моменту прийняття техніки за актом прийманням -передачі. Пунктом 4.2 договору сторони погодили умову, за якої, якщо жодна сторона за 30 календарних днів до закінчення строку оренди не заявить про намір припинити цей договір або змінити його умови, строк оренди кожного разу автоматично пролонгується на кожний наступний календарний місяць на тих же умовах.

Поряд з цим, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Між сторонами умовами договору було погоджено, що під час передачі Техніки складається Акт приймання - передачі, який підписується представниками сторін.

Отже, виходячи із змісту частини першої статті 759 та частини першої статті 785 Цивільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 жовтня 2019 року у справі №904/3315/18, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 грудня 2019 року у справі №910/20370/17.

Положення Цивільного кодексу України передбачає можливість та умови продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах за відсутності заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

При цьому заява (повідомлення) орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу третього частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України, згідно з якою односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, що наведене у статті 764 Цивільного кодексу, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища.

У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Подібна правова позиція сформована Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №921/163/19 (пункти 6.10, 6.17).

У відповідності до пункту 4.2 договору №4/11-2016 оренди катка вібраційного від 01 листопада 2016 року якщо жодна із сторона за 30 календарних днів до закінчення строку оренди не заявить про намір припинити цей договір або змінити умови договору, строк оренди, кожного разу, автоматично пролонгується на кожний наступний календарний місяць на тих же умовах.

Слід відзначити, що відповідно до спірної умови договору (пункт 4.2) та змісту наведених законодавчих приписів сторони не обмежені у праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом строку дії такого договору (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №906/744/18, від 13 серпня 2019 року у справі №906/740/18, від 26 грудня 2019 року у справі №904/342/19).

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що матеріали справи не містять доказів вчинення зі сторони відповідача дій щодо припинення спірного договору /звернення з листами, заявами, вимогами/, а тому слід вважати, що договір від 01.11.2016 року неодноразово продовжувався та діяв станом на березень 2023 року.

Техніка вважається фактично переданою Орендодавцю з моменту підписання акта приймання - передачі (пункт 8.6 Договору).

Доказів повернення спірного об`єкта оренди балансоутримувачу в порядку, визначеному пунктом 8.6 спірного договору, відповідач суду не надав.

Отже, неповернення об`єкта оренди за договором у період після закінчення строку дії договору відбулося виключно з вини самого орендаря (відповідача), отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статті 764 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Колегією суддів встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялися зазначені вище акти надання послуг за період з квітня 2021 року по березень 2023 року, що підтверджується описами вкладення у цінні листи та поштовими повідомленнями про їх вручення.

Як слідує з умов Договору сторонами не узгоджено порядок прийняття наданих послуг. Натомість пунктом 5.1 Договору визначено, що розмір орендної плати за місяць встановлюється в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), яка відповідно до пункту 5.2. Договору підлягає оплаті поквартально, не пізніше 20 календарних днів, наступного за останнім днем звітного кварталу.

Таким чином, сторони у пункті 5.1 Договору встановили, що орендна плата визначається в актах здачі-прийняття робіт та підлягає оплаті поквартально. Відтак, підставою для оплати орендарем послуг оренди є акт про надання послуг.

Судами встановлено, що позивачем було направлено відповідачу акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з квітня 2021 року по березень 2023 року, докази направлення, а саме квитанції про відправлення, описи вкладення та повідомленням про отримання долучені до матеріалів справи. Отримання таких актів не заперечується відповідачем.

ТОВ "Мего ЛТД" були своєчасно надані письмові вмотивовані відмови щодо складених позивачем актів та листами неодноразово повідомлялося про відсутність правовідносин щодо оренди катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV (копії листів містяться в матеріалах справи). Відповідач стверджує, що за ці періоди та за цими актами послуги не надавались.

Однак, колегія суддів не бере до уваги надані заперечення відповідача, а мотивація відмов є безпідставною з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками між сторонами існували орендні правовідносини щодо катка вібраційного HAMM, модель DV 85 VV з листопада 2016 року, про що свідчить акт приймання -передачі від 01.11.2016 /т.1 а.с. 13/.

Надання техніки в оренду та утримання її в оренді сторони щомісячно оформляли актами здачі приймання робіт, де зазначали предмет послуги - оренда катка, кількисть машино-годин та вартість послуги /без ПДВ та з ПДВ/.

Як вбачається з рішення у справі № 902450/21 з січня 2021 року акти не підписувалися відповідачем. Як свідчать заперечення на акти /т.1 а.с. 144-167/ підставою відмови від підписання відповідач зазначає: 1/ ненадання таких послуг; 2/ повернення об`єкта з оренди.

З метою дослідження підстави твердження про неотримання послуги за договором судом встановлювалася правова природа відносин між сторонами.

В судовому засідання представник відповідача пояснила, що послуга за договором - це оренда катка HAMM, модель DV 85 VV, при цьому позивачем передавалася лише техніка; експлуатацію та використання техніки /катка/ здійснював власними силами відповідач.

У зв`язку з чим, суд доходить висновку, що між сторонами склалися виключно відносини з оренди майна.

Доказів існування між сторонами інших відносин - послуги, підряду - матеріалами справи, поясненнями сторін не доведено, а судом не здобуто.

Також відповідачем не надано доказів на доведення твердження, що об`єкт /каток/ повернуто з оренди. Будь яких документів, як то актів чи інших доказів не надано.

Не бере суд до уваги і аргументацію відповідача, що у відносинах щодо оренди катка останній керувався умовами договору від 01.04.2017 /т. 1 а.с. 141-142/, зокрема п.4.1 якого передбачено, що після закінчення строку оренди даний договір вважається припиненим без підписання будь-яких інших документів сторонами і не породжує для сторін будь-яких нших зобов`язань щодо техніки, у зв`язку з наступним.

Пунктом 4.1 договору від 01.04.2017 встановлено, що строк оренди з 01.04.2017 по 31.12.2017 включно з моменту передачі техніки за актом приймання-передачі. Акт приймання передачі від 01.07.2017 свідчить про передання катка вібраційного за договором від 01.04.2017 /т.1 а.с. 143/.

Також пунктом 4.1 договору від 01.04.2017 зазначено, що в разі, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення договору не повідомила про його припинення у письмовому вигляді, договір автоматично пролонговується. Автоматична пролонгація може бути не більше, ніж три рази. Пунтом 9.3 договору сторони встановили, що даний договір діє до дати спливу терміну оренди, згідно з пунктом 4.1 договору, якщо інше додатково не буде визначене сторонами або не слідує з положень цього договору.

Враховуючи, що договір від 01.04.2017 встановлював строк оренди з 01.04.2017 по 31.12.2017 - 9 місяців, та умови щодо дії договору - до дати спливу терміну оренди та можливість пролонгації не більше трьох разів, суд вважає, що кінцевою дотою дії такого договору є 31.03.2020 / з 01.04.2017-31.12.2017; пролонгація - 01.01.2018-31.09.2018; 01.10.2018-31.06.2019; 01.07.2019-31.03.2020/.

Разом з тим, як встановлено судовим рішенням у справі № 902/450/21, між позивачем та відповідачем станом на 31.12.2020 складалися, підписувалися та погоджувалися акти прийняття-здачі робіт /послуг/ з оренди катка. Підписання сторонами таких актів після 31.03.2020 спростовує існування між сторонами правовідносин з оренди за договором від 01.04.2017, оскільки суперечить умові п. 4.1 договору.

Тобто твердження відповідача про припинення дії договору від 01.04.2017 у відповідності до п. 4.1 та відповідно відсутність зобов`язань за таким договором, не відповідає фактичним обставинам, що склалися між сторонами.

Крім того, суд зазначає, що розділом 6 договору від 01.04.2017, на який покликається відповідач, передбачено обов`язок Орендаря у разі припинення договору повернути Орендодавцю об`єкт з оренди.

Щодо вартості оренди суд зазначає наступне.

Як вбачається з пояснень представників сторін та з судових рішень у справі №902/450/21, в процесі оренди з 2016 року по 2021 рік сторони встановлювали розмір орендної плати щомісячно, шляхом обрахунку фактичної кількості роботи катка вібраційного, машино-годин множенням на вартість роботи 1 машино-години. Щомісячно представники орендаря та орендодавця встановлювали фактичну кількість роботи машино-годин. Дана інформація відображалася у актах здачі-прийняття робіт, які в подальшому підписувались сторонами. Поняття фіксованої орендної плати між сторонами не існували, так як кожного місяця була різна кількість машино-годин.

Судом встановлено, що акти за період з квітня 2021 року по березень 2023 року складались аналогічно із погодженими вище з відповідачем актами, в яких також було визначено кількість машиногодин помісячно (без урахування вихідних, святкових та неробочих днів, 8 годинний робочий день та їх вартість (60грн машино-година).

У відповідності до ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Отже ч. 1 ст. 762 ЦК України підтверджує ліберальний підхід законодавця до істотних умов договору. Оскільки за договором найму майно передається в користування за плату /ч.1 ст. 759 ЦК україни/, розмір плати є необхідним для договорів такого виду. Проте допускається, щоб розмір плати за користування майном в договорі не був встановлений. Тоді він визначається з врахуванням обставин, які мають істотне значення.

Беручи до уваги, що сторонами не визначався розмір орендної плати у жодному з договорів, які містяться в матеріалах справи, умовами договору сторони узгодили визначення розміру оренди у помісячних актах, у зв`язку з чим з 2016 року між сторонами склався сталий підхід щодо визначення розміру орендної плати, що відображено в актах з 2016 року та встановлено судом у справі № 902/450/21 / зокрема розмір місячної орендної плати сторони погоджували, враховуючи кількість робочих днів у місяці із розрахунку 8-годинного робочого дня та вартості години роботи 60 грн /, суд дійшов висновку, що акти за період з квітня 2021 року по березень 2023 року відповідають попередній домовленості сторін договору щодо вартості оренди, виходячи з вище визначеного розрахунку.

Акти приймання здачі робіт /послуг/ з оренди катка направлялись стороні відповідача цінними листами з описом та повідомленням та у відповідності до них позивачем здійснювалась реєстрація податкових накладних.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року визначено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема щодо дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з положеннями пунктів 4, 5, абзацу 1 пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1165 від 11 грудня 2019 року у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі. Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3). У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

З огляду на наведені норми, в процесі реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючим органом здійснюється перевірка такої накладної на відповідність критеріям, які по своїй суті покликані на підтвердження реальність вчиненої господарської операції.

Як вказано в пунктах 13 - 14 Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

З огляду на положення абзацу 3 пункту 18 Порядку квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається орендодавцю та орендарю - платнику податку.

Відповідно до пункту 42-1.2 статті 42 Податкового кодексу України електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, в тому числі, шляхом доступу платників податків до системи електронного адміністрування податку на додану вартість у розрізі поточних значень всіх доданків та від`ємників, передбачених пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, в режимі перегляду у реальному часі та доступу до даних Єдиного реєстру податкових накладних, включаючи можливість формування, перевірки та підтвердження податкових накладних, складених платником податку чи його контрагентами за вчиненими між ними правочинами, для цілей формування податкового кредиту платником податків, перевірки та визначення дати і часу реєстрації таких накладних та/або розрахунків коригування, а також перегляд інформації про незареєстровані податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, подані на реєстрацію платником податків, із зазначенням причини відмови у їх реєстрації

Матеріалами справи підтверджується прийняття Державною податковою службою України податкових накладних за період з квітня 2021 року по березень 2023 року, за якими задекларовано виникнення податкових зобов`язань.

Колегія суддів зауважує, що про існування податкових накладних за спірний період в електронному кабінеті відповідачу було відомо, що також ним не заперечується.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем заперечень щодо податкових накладних. Відсутні в матеріалах справи і докази надіслання відповідачем будь-яких звернень до Державної податкової служби України стосовно фіктивності операції за податковими накладними.

Наявність податкових накладних та їх реєстрація, в сукупності доказів наявних в справі і встановлених судами, підтверджує факт надання послуг за спірним договором та факт існування правовідносин за конкретним договором, іншого матеріали справи не містять та не спростовано відповідачем належними доказами.

Таким чином, факт реєстрації Державною податковою службою України податкових накладних за період квітень 2021 року березень 2023 року та відсутність заперечень відповідача щодо таких накладних додатково свідчить, що послуги за спірними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 293256,00 грн. є такими, що надані.

Крім того, у такому висновку Північно-західний апеляційний господарський суд керується тим, що вартість оренди катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV за період квітня 2021 року березень 2023 року не перевищує та повністю відповідає вартості, яка зазначена у преюдиційному рішенню у справі №902/450/21.

Сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів надання послуг не є визначальним для висновку про невиконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг з оренди.

З викладеного слідує, що послуги надані позивачем згідно актів здачі-прийняття робіт за період квітень 2021 по березень 2023 вважаються визнаними орендарем, а послуги вважаються прийнятими в повному обсязі.

Поряд з цим, надані відповідачем листи №230 від 13 жовтня 2021 року, №259 від 19 листопада 2021 року, №30/3 від 20 січня 2022 року, №34 від 12 травня 2023 року, №10 від 15 лютого 2023 року, №101 від 20 вересня 2022 року, №63 від 25 квітня 2022 зміст яких зводиться до не існування договірних відносить та ненадання відповідних послуг з оренди та те, що об`єкт оренди був переданий, не приймається колегією суддів як обгрунтована відмова від прийняття наданих послуг, з огляду на наступне.

Апелянт стверджує, що оренда катка згідно спірного договору не надавалась, а існував інший договір №01/05 від 01 квітня 2017 року, в процесі дії якого відповідачем було викуплено каток.

Як вбачається колегією суддів, згідно пункту 4.1 договору оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року, строк оренди обраховується з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно з моменту передачі техніки орендарю за актом приймання-передачі. В разі, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення договору не повідомила про його припинення у письмовому вигляді, договір автоматично пролонгується. Автоматична пролонгація може бути не більше, ніж три рази. Після закінчення строку оренди даний договір вважається припиненим без підписання будь-яких інших документів сторонами і не породжу для сторін будь-яких зобов`язань щодо техніки.

Тобто строк дії договору №01/05 від 01 квітня 2017 року, на який посилається апелянт закінчився до дати складення актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), долучених позивачем до позовної заяви у даній справі.

Водночас, строк дії договору оренди №4/11-2016 від 01 листопада 2016 року відповідно до його пункту 4.1 автоматично пролонгований і є чинним станом на момент розгляду апеляційної скарги. Умови про обмеження кількості автоматичних пролонгацій договір не містить.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що доказів повернення катка вібраційного НАММ, модель DV 85 VV (серійний номер НІ980001, рік випуску 2009, бувший у використанні, вагою-9575 кг) матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для оплати наданих послуг.

На підтвердження повернення об`єкта оренди у даній справі скаржником надано суду апеляційної інстанції копію із сканкопії акта приймання-передачі (повернення) обладнання за договором оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року. Датою складання такого акта вказано 01 грудня 2020 року. Згідно даного акта орендар: ТОВ "Мего ЛТД" в особі Мусієнка Сергія Анатолійовича передав, а орендодавець: Приватне підприємство "Глорія-В" в особі Зайцева О.В. прийняв каток вібраційний HAMM модель DV85VV.

Колегія суддів не бере до уваги даний акт з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно частини 3 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 80 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Відповідно до приписів статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 4 статті 269 ГПК України містить обмеження суду апеляційної інстанції щодо прийняття доказів на стадії апеляційного перегляду, пов`язуючи таке право суду з обов`язком учасника справи довести винятковість випадку, який має бути підтверджено доказами неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Неможливість подання акта про повернення майна до суду першої інстанції ТОВ "Мего ЛТД" взагалі не обгрунтована. Такий акт доданий не до апеляційної скарги відповідача, а до пояснень під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Крім того, даний акт стосується договору №01/05 від 01 квітня 2017 року, який припинився та не стосується даного спору.

Колегія суддів також бере до уваги твердження апелянта у поясненнях суду апеляційної інстанції про відсутність обов`язку складання будь яких документів орендарем щодо передачі майна, зокрема відповідач стверджував, що після закінчення строку оренди договір №01/05 від 01 квітня 2017 року вважається припиненим без підписання будь-яких інших документів сторонами і не породжує для сторін будь-яких зобов`язань щодо техніки. Водночас, апелянтом надано акт про повернення об`єкта оренди, що суперечить попереднім твердженням сторони.

Згідно частин 2, 4, 5, 6 статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В судовому засіданні 11 січня 2024 року представник позивача поставив під сумнів копію акта від 01 грудня 2020 року приймання-передачі (повернення) обладнання за договором оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року та просив витребувати у відповідача оригінал такого доказу.

Представником відповідача було пояснено, що оригінал відсутній, а до суду подана лише сканкопія такого доказу.

Таким чином, відсутній підстави для витребування акта від 01 грудня 2020 року приймання-передачі (повернення) обладнання за договором оренди №01/05 від 01 квітня 2017 року, а вказаний акт не приймається до уваги, оскільки він неналежним чином засвідчений, інша сторона ставить його під сумнів та він поданий з порушенням норм процесуального законодавства щодо подання доказів суду апеляційної інстанції. Такий акт суперечить преюдиційному рішенню у справі №902/450/21, оскільки предметом стягнення у спорі були місяці, у які згідно акта каток вже був повернений, що також є сумнівним.

Крім того, Приватним підприємством "Глорія-В" було також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 117272,72 грн інфляційних втрат та 19668,24 грн 3% річних, які були повністю задоволені місцевим судом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та встановлено їх помилковість.

Пунктами 5.1 - 5.5 договору сторони узгодили, що розмір орендної плати за місяць встановлюється в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг). Орендна плата сплачується Орендарем поквартально, не пізніше 20 календарних днів, наступних за останнім днем звітного кварталу. Розрахунки за цим договором здійснюються в безготівковій формі, в національній грошовій одиниці (гривні). Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зарахована на поточний рахунок Орендодавця. Орендодавець використовує амортизаційні відрахування за своїм розсудом відповідно до чинного законодавства України.

Враховуючи дані пункти договору строк виконання зобов`язання є простроченим з 21-го числа наступного місяця після закінчення кварталу, тобто:

- за заборгованість квітня-червня 2021 року останнім днем строку оплати є 20 липня 2021 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 липня 2021 року;

- за заборгованість липня-вересня 2021 року останнім днем строк оплати є 20 жовтня 2021 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 жовтня 2021 року;

- за заборгованість жовтня-грудня 2021 року останнім днем строк оплати є 20 січня 2022 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 січня 2022 року;

- за заборгованість січня-березня 2022 року останнім днем строк оплати є 20 квітня 2022 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 квітня 2022 року;

- за заборгованість квітня-червня 2022 року останнім днем строк оплати є 20 липня 2022 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 липня 2022 року;

- за заборгованість липня-вересня 2022 року останнім днем строк оплати є 20 жовтня 2022 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 жовтня 2022 року;

- за заборгованість жовтня-грудня 2022 року останнім днем строк оплати є 20 січня 2023 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 січня 2023 року;

- за заборгованість січня-березня 2023 року останнім днем строк оплати є 20 квітня 2023 року, а 3% річних та інфляційні нараховуються з 21 квітня 2023 року.

Оскільки сплата орендної плати передбачена періодично, розмір основного боргу виникав щоквартально і сума стягнення 293256 грн. виникла лише станом на 21 квітня 2023 року.

Водночас, з розрахунку 3% річних та інфляційних втрат вбачається, що їх розмір розрахований за період з 01 квітня 2021 року по 25 червня 2023 року із загальної суми боргу 293256 грн., яка виникла в такому розмірі лише станом на 21 квітня 2023 року.

Враховуючи диспозитивність та змагальність судового процесу, суд не вправі визначати розмір основного боргу інший ніж визначено позивачем. Відтак, здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом апеляційної інстанції виходячи із заявленої позивачем суми основного боргу у розмірі 293256,00 грн. встановлено, що обгрунтованими є лише 3% річних за період з 21 квітня 2023 року по 25 червня 2023 року у розмірі 1590,81 грн та інфляційні втрати за період з 21 квітня 2023 року по 25 червня 2023 року у розмірі 3824,06 грн.

В задоволенні решти вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом відмовляється.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно присудив до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 293256,00 грн, однак, судом було порушено норми процесуального права в частині присуджених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а тому оскаржуване рішення в цій частині слід скасувати.

У відповідності до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Мего ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року у справі №902/870/23 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року у справі №902/870/23 скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача 117272,72 грн інфляційних втрат, 19668,24 грн 3% річних та 6452,95 грн витрат на сплату судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення. Позовні вимоги задольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 13, оф. 214, м. Вінниця, 21036, ) на користь Приватного підприємства "Глорія-В" (вул. Писарєва, буд. 3, кв. 83, м. Вінниця, 21036, ) 3824,06 грн інфляційних втрат, 1590,81 грн 3% річних та 4480,06 грн витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства "Глорія-В" (вул. Писарєва, буд. 3, кв. 83, м. Вінниця, 21036, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 13, оф. 214, м. Вінниця, 21036, ) 2959,34 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №902/870/23 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "26" січня 2024 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.