ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5099/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківблагоустрій", м.Харків (адреса: 61166, м.Харків, вул.Шатилівська,4)
до ОСОБА_1 , смт Пісочин, Харківська обл. (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 7481,97 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

01.12.2023 року позивач - Комунальне підприємство "Харківблагоустрій" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2444 від 01.07.2021 року у розмірі 7481,97 грн, з яких: 5371,21 грн - сума основного боргу; 322,00 грн - 3% річних; 1788,76 грн - інфляційні втрати.

04.12.2023 року з метою встановлення місцезнаходження відповідача відповідно до ч.6 ст.176 ГПК України по справі №922/5099/23 судом було зроблено витяг з Єдиного державного демографічного реєстру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.12.2023 року відкрито провадження у справі №922/5099/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

06.12.2023 року судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 62416, Харківська обл., смт Пісочин, вул.Слобідська,27.

12.01.2024 року ухвала про відкриття провадження у справі була повернута до суду без вручення відповідачу, з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

На час винесення рішення у справі судом перевірено юридичну адресу відповідача згідно з даними ЄДРЮО, яка залишилася незмінною.

Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Слід зазначити, що відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" у разі невручення рекомендованого листа, він разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, тобто є його власною волею.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і не вручено підприємством зв`язку з посиланням на "за закінченням терміну зберігання", вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та, яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також, 27.12.2023 року судом зроблено телефонограму Карнаух Я.В., якою повідомлено про розгляд справи та можливість ознайомитись з матеріалами справи. Телефонограма прийнята Карнаух Я.В.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відзив на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 27.02.2020 року внесено запис про державну реєстрацію Фізичної особи підприємця Карнаух Яни Олександрівни.

В подальшому, 04.10.2022 року до зазначеного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи підприємця Карнаух Яни Олександрівни.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, в процесі здійснення господарської діяльності, як фізичної особи-підприємця, 01.07.2021 року між Комунальним підприємством Харківблагоустрій (надалі - Виконавець, Позивач) і Фізичною особою-підприємцем Карнаух Яною Владиславівною (надалі - Замовник, Відповідач) був укладений договір на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території № 2444 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 11.1 Договору він набирає чинності з 01 липня 2021 року і діє до 01 липня 2022 року.

Згідно з п. 11.3 Договору, якщо одна із Сторін за 30 - днів до закінчення строку дії Договору не заявила про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на тих же умовах і на той же термін.

Оскільки жодна сторона не заявила про розірвання Договору у цей період, він вважається пролонгованим.

За твердженнями позивача, дію Договору було призупинено з 01.09.2022 року (вих. № 362 від 05.10.2022), у зв`язку з тим, що Замовник (Відповідач) протягом 2-х місяців підряд не зробив оплату за виконані Виконавцем роботи (а.с.15).

Як зазначає позивач в позовній заяві, після того, як оплата за договором не була проведена і надалі, Договір було розірвано з 01.04.2023 року, на підставі п. 9.3 Договору (у зв`язку з нездійсненням оплати за Договором понад 2 місяці), про що на адресу Відповідача було надіслано листа від 04.04.2023 року, вих. № 200/1 від 04.04.2023 (а.с.30).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується надавати послуги з санітарного очищення прилеглої території до об`єкту господарської діяльності, розташованого за адресою: вул. Біблика,33; площею 176,9 м2 (далі прилегла територія), яка знаходиться в користуванні замовника, а замовник зобов`язується прийняти і сплатити виконавцеві надані послуги.

Відповідно до умов підп.2.2.1. п. 2.2. Договору Замовник зобов`язується: своєчасно робити оплату Виконавцю за наданні послуги з санітарного очищення прилеглої території, у розмірі і терміни, передбачені розділом 4, 5 даного Договору.

За змістом пункту 4.1. договору оплата за договором здійснюється замовником шляхом часткової передплати грошових коштів (до 100%) на розрахунковий рахунок виконавця до 5 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за Договором здійснюється до 30 числа поточного місяця.

Пунктом 4.3. договору сторони погодили, що послуги вважаються виконаними, якщо до 01 числа місяця, наступного за звітним, виконавцю не надійшла письмова претензія від замовника.

Відповідно до пункту 5.1 договору вартість послуг з санітарного очищення прилеглої території, що надаються виконавцем за цим договором щомісячно складає 1084,40 грн, у тому числі 20% ПДВ в сумі 180,73 грн відповідно до додаткової угоди №1 від 20.12.2021 та додатку №1 до неї.

Як стверджує позивач, 14.11.2022 року, 16.05.2023 року та 05.07.2023 року відповідачу було направлено рекомендованим листом претензію та акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до вимог ст. 222 Господарського кодексу України про стягнення боргу 5371,21 грн.

В якості доказів направлення вищезазначених претензій, позивачем надано до суду фіскальні чеки, з яких вбачається лише про направлення листа на адресу Карнаух Я.В., однак не вбачається які саме документи було направлено.

Станом на день подання позову, Карнаух Яна Владиславівна має заборгованість перед КП Харківблагоустрій по оплаті за надані послуги з санітарної очищення прилеглої території за Договором № 2444 від 01 липня 2021 року в розмірі 5371,21 грн, а саме:

- Борг станом на 01.01.2022 - 2547,36 грн;

- У січні 2022 було нараховано 1084,40 грн (06.01.2022 була здійснена оплата у сумі 849,12 грн). Станом на 01.02.2022 борг становив - 2782,64 грн;

- У лютому 2022 було нараховано 1084,40 грн. Станом на 01.03.2022 борг становив - 3867,04 грн;

- З березня по червень 2022 року нарахування не здійснювалось, так як відповідач не здійснював свою підприємницьку діяльність;

- Оскільки з 20.07.2022 відповідач відновив свою підприємницьку діяльність йому було нараховано 419,77грн.

Станом на 01.08.22 сума боргу становила - 4286,81 грн;

- У серпні 2022 року було нараховано 1084,40 грн. Станом на 01.09.2022 сума боргу становила - 5371,21 грн.

Станом на 30.11.2023 5371,21 грн.

Таким чином, основний борг станом на день подання позову становить - 5371,21 грн.

Вищевказані обставини стали підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що в процесі здійснення господарської діяльності, як фізичної особи-підприємця, 01.07.2021 року між Комунальним підприємством Харківблагоустрій і Фізичною особою-підприємцем Карнаух Яною Владиславівною був укладений договір на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території № 2444.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 04.10.2022 року відповідачем припинена підприємницька діяльність як фізичної особи-підприємця, на підставі власного рішення, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном.

Дана правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18.

Отже, належність спору до господарської юрисдикції не змінюється, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності відповідача, оскільки правовідносини виникли з його господарської діяльності, зобов`язання за якими у відповідача з втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з акту звірки взаєморозрахунків (а.с.21) позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги за договором № 2444 від 01.07.2021 року на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території у період з 01.07.2021 року по 31.08.2022 року на загальну суму 8767,69 грн.

Відповідачем в порушення умов договору надані позивачем послуги сплачені частково у розмірі 3396,48 грн, у зв`язку із чим у відповідача наявний боргу у розмірі 5371,21 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач суму наявної перед позивачем заборгованості у розмірі 5371,21 грн не спростував, доказів повної оплати за надані послуги не надав, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 5371,21 грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №2444 від 01.07.2021 року на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних у розмірі - 322,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 1788,76 грн відповідно до викладеного у позовній заяві розрахунку, за період з 01.11.2021 року по 31.10.2023 року.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за надані послуги підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначене дає позивачу правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних на прострочену заборгованість.

Як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі №911/19/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України суд з`ясував обставини щодо правильності здійснення позивачем відповідних розрахунків 3% річних та інфляційних.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних у розмірі 322,00грн за період з 01.11.2021 року по 31.10.2023 року та інфляційних втрат у розмірі 1788,76 грн за період з 01.11.2021 року по 31.10.2023 року, судом встановлено, що при здійсненні розрахунків позивачем допущено помилку, а саме, позивачем нараховуються інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.11.2021 року по 31.10.2023 року на всю суму заборгованості у розмірі 5371,21 грн.

Отже дослідивши матеріали справи та розрахунки позивача, суд встановив, що нарахування 3% річних та інфляційних є невірним, оскільки сума заборгованості у розмірі 5371,21 грн, на яку нараховуються 3% річних та інфляційні, починаючи з 01.11.2021 року, виникла за період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року поетапно, збільшуючись кожен місяць на суму виконаних послуг, та з урахуванням часткової оплати, остаточно виникла в цій сумі 31.08.2022 року, з огляду на наступне.

Згідно з п.5.1. договору вартість послуг з санітарного очищення прилеглої території, що надаються виконавцем за цим договором щомісячно складає 849,12 грн у тому числі 20% ПДВ в сумі 141,52 грн, згідно з додатком №1 до договору.

Згідно з пунктом 5.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 20.12.2021 року, щомісячний платіж з послуг з санітарного очищення прилеглої території становить 1084,40 грн з 01.01.2022 року.

З огляду на вищевикладене, нарахування 3% річних та інфляційних втрат, здійснюється, виходячи з суми заборгованості щомісячних платежів, починаючи з заборгованості за жовтень 2021 року, а не з усієї суми боргу.

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата за договором здійснюється шляхом часткової передплати грошових коштів (до 100%) на розрахунковий рахунок позивача до 5 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за договором здійснюється до 30 числа поточного місяця.

В постанові Верховного Суду КГС від 08.10.2018 року по справі № 927/490/18 зазначено, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі №803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Згідно з ч.3 ст.254 ЦК України якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Отже відповідач мав сплатити щомісячні платежі не пізніше 30 числа кожного відповідного поточного місяця, а в лютому 2022 року - 28.02.2022.

Дослідивши матеріали справи, а саме розрахунок позивача (а.с.1-2) та акт звірки взаєморозрахунків (а.с.21), з урахуванням умов договору, та враховуючи визначений позивач початок нарахування 3% річних та інфляційних з 01.11.2021 року, суд встановив, що прострочення з оплати наданих послуг в загальному розмірі 5371,21 грн виникло наступним чином:

- З липня по вересень 2021 року послуги на суму 2547,36 грн сплачені відповідачем протягом 2021 року та не беруться позивачем в розрахунок боргу.

Як зазначає позивач, борг станом на 01.01.2022 - 2547,36 грн.

Судом встановлено, що дана сума боргу виникла з жовтня по грудень 2021 року, а саме:

- за жовтень 2021 в сумі 849,12 грн, строк оплати - 30.10.2021, прострочення оплати з 31.10.2021 (нарахування 3% річних починається з 01.11.2021 як визначено позивачем);

- за листопад 2021 в сумі 849,12 грн, строк оплати - 30.11.2021, прострочення оплати з 01.12.2021. Всього сума боргу - 1698,24 грн;

- за грудень 2021 в сумі 849,12 грн, строк оплати - 30.12.2021, прострочення оплати з 31.12.2021. Всього сума боргу - 2547,36 грн (нарахування 3% річних на суму боргу 2547,36 грн з 31.12.2021 по 05.01.2022, оскільки 06.01.2022 була здійснена оплата у сумі 849,12 грн, та з 06.01.2022 на суму боргу в розмірі 1698,24 грн, з урахуванням оплати;

- За січень 2022 нараховано 1084,40 грн, строк оплати - 30.01.2022, прострочення оплати з 31.01.2022. Всього сума боргу 2782,64 грн;

- За лютий 2022 нараховано 1084,40 грн, строк оплати - 28.02.2022, прострочення оплати з 01.03.2022. Всього сума боргу - 3867,04 грн (нарахування 3% річних та інфляційних на суму боргу 3867,04 грн з 01.03.2022 по 30.07.2022, оскільки з березня по червень 2022 року нарахування не здійснювалось, так як відповідач не здійснював свою підприємницьку діяльність;

- Оскільки з 20.07.2022 відповідач відновив свою підприємницьку діяльність, за липень 2022 нараховано 419,77 грн, строк оплати - 30.07.2022, прострочення оплати з 31.07.2022. Всього сума боргу - 4286,81 грн;

- За серпень 2022 року нараховано 1084,40 грн, строк оплати - 30.08.2022, прострочення оплати з 31.08.2022. Всього сума боргу - 5371,21 грн (нарахування 3% річних та інфляційних з 31.08.2022 по 31.10.2023).

Враховуючи викладене, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням вірних періодів та щомісячних платежів за кожний місяць, а не на загальну суму боргу, як нараховує позивач, судом встановлено, що сума 3% річних, яка підлягає до стягнення, становить 269,58 грн, а сума інфляційних втрат, яка підлягає до стягнення, становить 1255,52 грн.

В частині стягнення 52,42 грн 3% річних та 533,24 грн інфляційних слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю нарахування.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, також не надав суду жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд визнає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та не спростованими відповідачем.

Однак, з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 52,42 грн 3% річних та 533,24 грн інфляційних, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткову відмову в позові, судовий збір в розмірі 2473,91 грн покладається на відповідача, з вини якого виник спір, решта покладається на позивача, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19,124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 129, 238, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківблагоустрій" (адреса: 61166, м.Харків, вул.Шатилівська,4; ) заборгованість за Договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території № 2444 від 01.07.2021 року у сумі 6896,31 грн, з яких: 5371,21 грн - основний борг; 1255,52 грн - інфляційні втрати; 269,58 грн - 3% річних, крім того 2473,91 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "05" лютого 2024 р.

Суддя К.В. Аріт