ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/854/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Романюк Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" (04136, м. Київ, вул. Стеценко, буд. 6, )

про визнання договорів недійсними.

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: адвокат Деденко Д.І..

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Романюк Світлана Олександрівна (далі по тексту Позивач, ФОП Романюк С.О., Підприємець) звернулась в Господарський суд Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" (далі по тексту Відповідач, ПАТ "КБ "Акордбанк", Банк) в якому просить:

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року з Договором від 02.10.2018 року про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001- 00 від 17.07.2017 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Романюк Світланою Олександрівною (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Акордбанк» ();

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року з Додатковою угодою №1 від 02.10.2018 року до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Романюк Світланою Олександрівною (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Акордбанк» ().

Свої вимоги Позивач мотивує наступним. Фізичною особою - підприємцем Романюк Світланою Олександрівною у ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» () були відкриті поточні рахунки у національній валюті - гривні за № НОМЕР_2 ,№ НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , а також поточний рахунок у іноземній валюті - євро за № НОМЕР_2 , про що свідчить довідка відповідача від 03.09.2021 року №28-06/279. Зазначає, що розрахунково-касове обслуговування вказаних поточних рахунків проводиться у Відділенні №73 ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» у м.Костопіль, Рівненська область на підставі Договорів банківського рахунку №PRUO-160217/003-73 від 16.02.2017 року та №PRUO-100417/003-73 від 10.04.2017 року.

ФОП Романюк С.О. зазначає, що нею 03.11. 2020 року було виявлено, що з поточних рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які були відкриті нею у ПуАТ "Комерційний банк "Акордбанк", уповноваженими особами Відділення №73 у м.Костопіль ПуАТ "Комерційний банк "Акордбанк" невстановленим особам 12.10.2020 та 30.10.2020 року з каси банку була видана готівка 59 900 грн.00 коп. та 1 053 000 грн.00 коп. відповідно.

Вказує, що 13 квітня 2021 року фізична особа-підприємець Романюк Світлана Олександрівна звернулася до відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо заволодіння шахрайським способом грошовими коштами підприємця, які знаходилися на поточних рахунках у ПуАТ «КБ «Акордбанк». Службовою особою відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області було внесено відомості в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. ФОП Романюк С.О., в порядку ст.55. 56 КПК України, було визнано потерпілою в кримінальному провадженні №0000093 від 13.04.2021 року.

Позивачка зазначає, що ознайомившись із матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року, було встановлено, що ПуАТ «КБ «Акордбанк» було сформовано та заведено на клієнта банку - ФОП Романюк С.О. кредитну справу, в матеріалах якої містяться Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, договір про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року датований 02.10.2017 року, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, додаткова угода №1 до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, датована 02.10.2018 року, а також інші документи, які пов`язані з укладенням вищевказаних договорів.

Позивач зазначає, що не підписувала та не укладала з ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, договір про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року датований 02.10.2017 року, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, додаткова угода №1 до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, датована 02.10.2018 року, а також інші документи, які пов`язані з укладенням вищевказаних договорів.

Представнику ФОП Романюк С.О. була надана копія висновку судової почеркознавчої експертиза від 08.08.2022 року №СК-19-22/5524-ПЧ, яка була виконана судовими експертами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ HП України Орлова Д.С. від 16.02.2022 року. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи 08.08.2022 року №СК-19-22/5524-ПЧ підписи у вищевказаних договорах та документах виконані не Романюк Світланою Олександрівною, а іншою особою.

Позивачка зазначає, що за час дії оспорюваних договорів, відповідач безспірно списав з поточного рахунку позивача 170 223, 43 грн. процентів, комісій тощо за обслуговування вищевказаних договорів.

З огляду на вищезазначене Позивач вважає, що Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року та Договір від 02.10.2018 року про внесення змін до нього, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року з Додатковою угодою №1 від 02.10.2018 року до нього, мають бути визнані недійсними з моменту їх укладення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

14.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись при цьому на наступне.

Відповідач заявляє суду про сплив позовної давності для вимог Позивача про визнання недійсними з моменту укладення договору про надання овердрафту № СКО-170717/001- 00 від 17.07.2017 та договору про надання овердрафту № 0-1773-4 від 23.07. з огляду на таке.

У відповідності до умов договорів про надання овердрафту (копії яких долучено до позовної заяви) Позивачу були встановлені наступні терміни користування овердрафтом: за договором про надання овердрафту № CKO-170717/001-00 з 17.07.2017 по 16.07.2018; за договором про надання овердрафту № 0-1773-4 з 23.07.2018 по 18.07.2019. Таким чином, 16.07.2018 та 18.07.2019 оспорювані договори про надання овердрафту були припинені закінченням термінів овердрафту та їх виконанням. Відповідач зазначає, що з огляду на те, що остання дата документу (додаткова угода № 1 до договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 від 02.10.2018), який за твердженням представника Позивача ним не підписувався, є 02.10.2018, зазначені Позивачем договори про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 та №0-1773-4 від 23.07.2018 з додатковими угодами і договорами про внесення змін до договорів та інші документи пов`язані з укладенням договорів про надання овердрафту, підписувались значно більше ніж три роки тому, 3 дати припинення останнього з договорів про надання овердрафту (№0-1773-4 ) також пройшло значно більше часу ніж три роки.

Зазначає, що твердження представника позивача про те, що лише у квітні 2021 року позивачу стало відомо про укладення оспорюваних договорів (після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування №0000319) є доволі сумнівними, оскільки протягом 2017-2020 років Позивач активно користувався (розпоряджався) своїми банківськими рахунками, зокрема рахунками № НОМЕР_3 та НОМЕР_2 (що були задіяні у наданні та обслуговуванні овердрафтів), здійснював численні банківські операції по цих рахунках, а отже мав доступ до рахунків, мав можливість робити виписки по рахункам і не міг протягом дії оспорюваних договорів про надання овердрафту або пізніше не помічати списания з нього процентів, комісій за користування кредитними коштами Банку. Крім того, заявляє, що починаючи з 16 лютого 2017 року Позивач мав доступ до дистанційного розпорядження своїми рахунками за допомогою систем дистанційного обслуговування (система Інтернет-банкінгу ІВапк.2) (клієнт-банк), що підтверджується Договором про розрахункове обслуговування банківських рахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування №KBUO-160217/003-73, укладеним між Позивачем та Банком 16.02.2017 (одночасно з відкриттям першого рахунку НОМЕР_5 (в даний час НОМЕР_6 ) (далі - Договір №KBUO-160217/003-73 (клієнт-банк).

Таким чином, відповідач стверджує про те, що починаючи з 16 лютого 2017 року, Позивач здійснюючи розпорядження своїми рахунками, в тому числі, дистанційно, мала всі можливості та могла довідатися про порушення (на її думку) свого права та про існування оспорюваних договорів про надання овердрафту.

Крім того Відповідач вважає, що посилання Позивача на «не надання» Відповідачем йому інформації на адвокатські запити від 09.1 1.2020 та від 26.08.2021 не може бути прийнято до уваги, оскільки, з невідомих причин, запити з розкриття банківської таємниці не були оформлені згідно чинного законодавства і Банк не мав правових підстав до їх задоволення. Зокрема, запит від 09.11.2020 не містив письмового дозволу (нотаріального) клієнта на розкриття банківської таємниці, а до запиту від 26.08.2021 не було додано завірену копію ордеру.

Крім того, відповідач зазначає, що до позовної заяви не додано оригіналів оспорюваних договорів про надання овердрафту від 17.07.2017 та 23.07.2018 та пов`язаних з ними документів, а Позивачем зазначено, що зазначені документи знаходяться у Відповідача, не подано оригінал висновку судової почеркознавчої експертизи під 08.08.2022 №СЕ-19-22/5524-ПЧ.

Відповідач зазначає, що станом на день подання відзиву у ПуАТ «КБ «Акордбанк" відсутні будь-які кредитні договори (договори про надання овердрафту), укладені між Позивачем та Відповідачем, у зв`язку з тим, що 30 грудня 2021 року кредитна справа ФОП Романюк С.О. (на 217 сторінках) була вилучена в ході тимчасового доступу до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000319 на підставі протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису вилучених документів від 30.12.2021 року.

З огляду на наведене, Відповідач ставить під сумнів копії документів додані Позивачем до позовної заяви, оскільки оригінали договорів про надання овердрафту з пов`язаними з ними документами та висновку судової почеркознавчої експертизи від 08.08.2022 №СЕ-19-22/5524-ПЧ відсутні, як у Позивача, так і у Відповідача і їх аналіз, в тому числі на їх автентичність, наявність на них відповідних реквізитів, підписів, відтисків печаток тощо, е неможливим.

Відповідач зазначає, що у ПуАТ «КБ«Акордбанк» знаходиться копія примірника Довіреності від 11.10.2017 (Довіритель ФОП Романюк Світлана Олександрівна, повірений Дворак Юлія Вікторівна), посвідченої приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г. за реєстровим номером 1768. Відповідно до змісту копії Довіреності, зазначена Довіреність видана ОСОБА_1 на представлення її інтересів та ведення від її імені справ як фізичної особи-підприемця, зокрема, але не виключно, у банківських установах. Для цього представнику ( ОСОБА_2 ) надається, в тому числі, право: «... для ведення підприємницької діяльності відкрити на моє ім`я поточний рахунок(ки) у банківський установі на її розсуд, подавати до банківських установ відповідні документи, необхідні для відкриття (закриття) рахунку (рахунків), одержувати документи про наявність грошових сум, нарахувань по них чи руху зазначених сум; вносити грошові суми на рахунок(ки), відкривати на моє ім`я нові рахунки, закривати рахунки, користуватися та розпоряджатися відкритими на моє ім`я як фізичної особи-підприємця рахунками, зокрема одержувати з рахунків грошові кошти незалежно від їх розміру, закривати рахунки, укладати від мого імені банківські договори, одержувати документи про рух коштів, розписуватися за мене на документах; одержувати виписки з рахунків в банківських установах, підписувати та подавати платіжні доручення...». Зазначена довіреність № 1768 видана на три роки до 11.10.2020. За наявної у Відповідача інформацією, фізична особа Дворак Юлія Вікторівна, протягом 2017-2020 років неодноразово діяла від імені Позивача (як уповноважена особа Позивача), із поданих представником ФОП Романюк С.О. документів, Банку стало відомо, що оригінал примірника Довіреності №1768 знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000093. Стверджує, що оскільки, один з оспорюваних договорів про надання овердрафту, а саме № 0-1773-4 від 23.07.2018 був підписаний у період дії зазначеної Довіреності 1768, у Відповідача є всі підстави вважати, що такий договір був підписаний уповноваженою особою позивача зі скріпленням його печаткою.

22.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представник позивача подав відповідь на відзив в якій зазначає наступне.

Строк в межах якого позивач мала право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав не пропущений, так як ФОП Романюк С.О. дізналася про наявність оспорюваних договорів лише у липні 2022 року при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року. Відтак вважає, що підстав для застосування строків позовної давності згідно ст.267 ЦК України немає.

Щодо тверджень відповідача про не подання позивачем до суду належних доказів в обгрунтування позовних вимог вказує наступне.

Згідно з ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно до п.7 ст.100 КПК України документи, що є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зазначає, що згідно з правовими висновками постанови ВС КГС від 27.03.2020 року у справі №915/935/18 встановлено, що відповідно до частини 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий і не може бути примусово витребуванний або вилучений.

Відтак вважає, що витребовувати вказані оригінали договорів та висновку експерта жодної необхідності немає, оскільки такі документи надані позивачем в завірених копіях, а відповідач не оспорює фактів наявності та існування спірних договорів та додаткових угод до них.

Щодо вчинення оскаржуваних банківських операцій довіреною особою представник позивачки зазначає таке.

Зі змісту довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г. від 11.10.2017 за реєстровим номером №1768 не вбачається, що ця довіреність видана фізичній особі Дворак Юлії Вікторівні для представництва інтересів ОСОБА_1 саме перед ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк», зокрема, в частині укладення та підписання кредитних договорів від імені позивача. Вказана довіреність була відсутньою в юридичній справі ФОП Романюк Світлани Олександрівни, яка знаходилася у банку, а з`явилася в матеріалах кримінального провадження у зв`язку з вилученням її саме у приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г. згідно з протоколом тимчасового достутупу до речей і документів від 28.12.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року. Вважає, що вказана обставина є свідченням того, що зазначена довіреність була відсутньою в юридичній справі ФОП Романюк С.О. та не могла бути використана іншими особами. Зазначає, що ФОП Романюк Світлана Олександрівна не уповноважувала ОСОБА_2 на підписання та укладання будь-яких кредитних договорів з ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк».

До закінчення підготовчого засідання ФОП Романюк С.О. подала Заяву про зміну предмета позову, в порядку ст.46 ГРК України, в якій, зокрема просить суд:

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про падання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року з договором від 02.10.2018 року про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, укладений між фізичною особою-підприємцем Романюк Світланою Олександрівною (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Акордбанк» () та стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок банківського обслуговуваний договору в сумі 56 149, 44 грн.;

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про надання овердрафту №О-1773-4 від 23.07.2018 року з додатковою угодою №1 від 02.10.2018 року до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, укладений між фізичною особою-підприємцем Романюк Світланою Олександрівною (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Акордбанк» () та стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок банківського обслуговування договору в сумі 114 073, 99 грн..

Вказана Заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача надав суду письмові пояснення щодо Заяви позивача про зміну предмета позову, в яких, зокрема, зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 216 ЦК України встановлено, що якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. З огляду на наведену норму ЦК України, відповідач доходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування збитків завданих вчиненням недійсного правочину є похідними від основних вимог про визнання правочинів недійсними, а отже можуть бути задоволені виключно у разі задоволення основних позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що не визнає первісні позовні вимоги (в тому числі, обставини викладені у позовній заяві) в повному обсязі як такі, що подані після закінчення строку позовної давності, суперечать обставинам справи та не доведені належними і допустимими доказами. На думку Відповідача підстави для визнання договору про надання овердрафту № СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 та договору про надання овердрафту № 0-1773-4 від 23.07.2018 з договорами про внесення змін та/або додатковими угодами до них, відсутні. Зазначає, що оскільки Відповідач не визнає первісні позовні вимоги про визнання недійсними договорів про надання овердрафту та вважає їх безпідставними, то і додаткові позовні вимоги щодо відшкодування збитків завданих вчиненням недійсних правочинів, Відповідач вважає такими, що не підлягають задоволенню.

В подальшому представники сторін неодноразово подавали пояснення по справі в яких додатково обґрунтовували свої вимоги та заперечення.

Ухвалою суду від 14.03.2023 року призначено у справі №918/854/22 судову експертизу. Проведення судової експертизи доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (вулиця Червоного Хреста, 16, Луцьк, Волинська область, 43000). Однак вказана ухвала суду Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз залишена без виконання у зв`язку з не оплатою вартості експертизи та не надання сторонами додаткових документів про що зазначено у листі відділення №6448/15/вих.-12/ЛЕП від 11.09.2023 року.

Крім того, на виконання Ухвал суду від 31.10.2023 року та від 21.11.2023 року Слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області надано суду завірену копію Висновку експерта від 20.04.2023 № СЕ-19/118-23/206-ДД, завірену копію Висновку експерта від 28.07.2023 № СЕ-19/118-23/5032-ДД, завірену копію Висновку судової почеркознавчої експертизи від 08.08.2022 року №СЕ-19-22/5524-ПЧ.

Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті представник позивача у судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Натомість представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Фізичною особою - підприємцем Романюк Світланою Олександрівною у ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» () були відкриті поточні рахунки у національній валюті - гривні за № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , а також поточний рахунок в іноземній валюті - євро за № НОМЕР_2 , про що свідчить довідка ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» від 03.09.2021 року №28-06/279. Розрахунково-касове обслуговування вказаних поточних рахунків проводиться у Відділенні №73 ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» у м.Костопіль, Рівненська область на підставі Договорів банківського рахунку №PRUO-160217/003-73 від 16.02.2017 року та №PRUO-100417/003-73 від 10.04.2017 року.

ФОП Романюк С.О. у позовній зазначає, що нею 03.11. 2020 року було виявлено, що з поточних рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які були відкриті нею у Відділення №73 у м.Костопіль ПуАТ "Комерційний банк "Акордбанк" невстановленим особам 12.10.2020 та 30.10.2020 року з каси банку була видана готівка 59 900 грн.00 коп. та 1 053 000 грн.00 коп. відповідно.

У зв`язку з цим, ФОП Романюк С.О. 09.11.2020 року звернулася до Слідчого управління ГУНП у Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, ч.5 ст.191 КК України щодо незаконного та протиправного заволодіння грошовими коштами позивача, які знаходилися на поточних рахунках, відкритих у ПуАТ "КБ "Акордбанк".

Вказана заява була приєднана до матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000319 від 04.11.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст.362 КК України, досудове розслідування в якому здійснюють слідчі Головного слідчою управління Національної поліції України, а саме щодо виявленої недостачі грошових коштів в касі Відділення №73 у м.Костопіль ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк», а також заволодіння грошовими коштами клієнтів банку, у т.ч. ФОП Романюк С.О.

13 квітня 2021 року Фізична особа-підприємець Романюк Світлана Олександрівна звернулася до відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо заволодіння шахрайським способом грошовими коштами підприємця, які знаходилися на поточних рахунках у ПуАТ «КБ «Акордбанк».

Службовою особою відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області було внесено відомості в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування.

ФОП Романюк С.О., в порядку ст.55. 56 КПК України, було визнано потерпілою в кримінальному провадженні №0000093 від 13.04.2021 року.

21 липня 2022 року представник ФОП Романюк С.О. звернувся, в порядку ст.221 КПК України, до старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України Орлова Д.С. з клопотанням про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року з підстав вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України з можливістю виготовлення копій (сканкопій) матеріалів.

Позивач зазначає, що ознайомившись із матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року, було встановлено, що ПуАТ «КБ «Акордбанк» було сформовано та заведено на клієнта банку - ФОП Романюк С.О. кредитну справу, в матеріалах якої містяться Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, договір про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року датований 02.10.2017 року, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, додаткова угода №1 до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, датована 02.10.2018 року, а також інші документи, які пов`язані з укладенням вищевказаних договорів.

За змістом п.1.1 Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року Банк, відповідно до положень і умов даного Договору, надає Позичальнику овердрафт у національній валюті з лімітом кредитування у розмірі 170000 грн. на поточні потреби при відсутності або недостатності на його поточному рахунку коштів на термін з 17 липня 2017 року по 16 липня 2018 року із сплатою процентів і комісій згідно умов даного договору. Договором від 02.10.2017 року про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО- 170717/001-00 від 17.07.2017 року збільшено позивачу ліміт овердрафту без застави з 170000 грн. до 300000 грн..

В подальшому, службовими особами ПуАТ «КБ «Акордбанк» було оформлено Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року та додаткову угоду №1 від 02.10.2018 року до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року якими надано овердрафт позивачу строком з 23.07.2018 року по 18.07.2019 року з лімітом 500000 грн..

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року, на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ HН України Орлова Д.С. від 16.02.2022 року, судовими експертами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено судову почеркознавчу експертизу за результатами якої складено Висновок №СЕ-19-22/5524-ПЧ від 08.08.2022 року.

Зокрема, на вирішення почеркознавчої експертизи, слідчим були постановлені питання щодо того чи виконані підписи в документах кредитної справи ФОП Романюк С.О., а саме: в Договорі про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, договорі про внесення змін до Договору про надання овердрафту №ОКО- 170717/001-00 від 17.07.2017 року датований 02.10.2017 року, Договорі про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, додатковій угоді №1 до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, датована 02.10.2018 року, а також інших документах кредитної справи Романюк Світланою Олександрівною, ІНФОРМАЦІЯ_1 чи іншою особою.

Відповідно до Висновку судової почеркознавчої експертизи від 08.08.2022 року №СЕ-19-22/5524-ПЧ підписи у вищевказаних договорах та документах виконані не Романюк Світланою Олександрівною, а іншою особою.

Таким чином, Висновком судової почеркознавчої експертизи 08.08.2022 року №СЕ- 19-22/5524-ПЧ підтверджується та обставина, що ФОП Романюк СО. не підписувала та не укладала з ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, договір про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року датований 02.10.2017 року, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07,2018 року, додаткова угода №1 до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, датована 02.10.2018 року, а також інші документи, які пов`язані з укладенням вищевказаних договорів.

Стверджуючи, що Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року, договір про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року датований 02.10.2017 року, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07,2018 року, додаткова угода №1 до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, датована 02.10.2018 року, а також інші документи, які пов`язані з укладенням вищевказаних договорів, позивачка не підписувала остання просить суд визнати вказані договори недійсними з моменту їх укладення.

Надавши правову оцінку документам та матеріалам, поданим сторонами в обгрунтування своїх вимог та заперечень суд зазначає наступне.

Особа не може вважатися такою, що наділена цивільними правами чи є зобов`язаною на користь іншої особи, у випадку, коли відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема правочин.

Так, за змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Вищевказані правові висновки закріплені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі №227/3760/19-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справі, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду.

В той же час суд зазначає, що відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Тобто законом прямо встановлено недійсність кредитного договору, укладеного з недодержанням письмової форми.

Як встановлено вище позивачем оспорюються договори про надання овердрафту та додаткові угоди (зміни) до них.

Відповідно до умов оспорюваних договорів їх предметом є короткострокове кредитування позичальника понад залишок коштів на його поточному рахунку у Банку в національній валюті в межах заздалегідь обумовленої суми та терміну.

Суд констатує, що оспорювані договори по своїй суті та змісту є кредитними договорами, правовідносини за якими регулюються вищевказаними нормами закону.

Відтак оспорювані договори мали би укладатися з обов`язковим додержанням письмової форми.

В той же час судом встановлено та матеріалами справи, зокрема, Висновком судової почеркознавчої експертиза від 08.08.2022 року №СК-19-22/5524-ПЧ, яка була виконана судовими експертами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ HП України Орлова Д.С. від 16.02.2022 року, підтверджено, що оспорювані договори та додаткові угоди (зміни) до них укладені з недодержанням письмової форми.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, Договір про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року з Договором від 02.10.2018 року про внесення змін до Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001- 00 від 17.07.2017 року, Договір про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року з Додатковою угодою №1 від 02.10.2018 року до Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року, укладені між фізичною особою - підприємцем Романюк Світланою Олександрівною (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Акордбанк» () є нікчемними.

На підставі статті 215 Цивільного кодексу України визнання таких правочинів недійсними судом не вимагається.

Відтак вимоги Фізичної особи - підприємця Романюк Світлани Олександрівни в частині визнання недійсними вищевказаних правочинів задоволенню не підлягають.

Щодо строків позовної давності до вимоги про визнання недійним договорів офердрафту суд зазначає наступне.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необгрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме таких правових висновків щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд при вирішенні спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині через його необгрунтованість, то відповідно, в даному випадку суд не застосовує позовну давність.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

За час дії оспорюваних договорів, відповідач безспірно списав з поточного рахунку позивача 170 223 грн. 43 коп. процентів, комісій тощо за обслуговування вищевказаних договорів про надання овердрафту.

Зокрема, в межах дії Договору про надання овердрафту №:СКО-170717/001 -00 від 17.07.2017 року відповідачем списано з рахунку позивача процентів та комісій за обслуговування договору на суму 56 149, 44 грн..

В межах дії Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року відповідачем списано з рахунку позивача процентів та комісій за обслуговування договору на суму 114 073, 99 грн..

Списання вказаних сум з рахунку позивача підтверджується, як доказами, наданими позивачем, так і доказами, наданими відповідачем, зокрема, виписками по особовому рахунку позивача (т.2 а.с. 9-223, т.3, т.4).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.1 1.2018 року у справі № 905/1227/17).

У статті 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, в частині першій цієї статті зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ж з частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частиною першою та другою статті 216 ЦК України, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Тлумачення змісту частини першої статті 216 ЦК України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю.

Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.

Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Однак системне тлумачення абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України свідчить, що: а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; б) правила абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція.

В той же час суд зазначає, що за змістом частини другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є, зокрема, відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

При розгляді справ суд виходить з того, що ЦК України закріплено загальний принцип повного відшкодування збитків, що випливає з ч. 3 ст. 22, котрою визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною 2 ст. 217 Господарського кодексу України відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під яким розуміються заходи впливу на порушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні або правові наслідки.

Збитки, як правило, не є санкцією заздалегідь визначеного розміру, їх відшкодування передбачено на випадок будь-якого господарського правопорушення, якщо інше не передбачено законом. Головне - це те, щоб у результаті правопорушення у потерпілого суб`єкта дійсно виникли збитки. При чому обов`язок їх відшкодування настає не тільки у разі невиконання різних договірних зобов`язань, а й при порушенні (обмеженні) державними органами й іншими учасниками господарських відносин прав власності чи інших майнових прав, що охороняються законом, інших порушень прав та законних інтересів суб`єктів господарювання. Із змісту ч.1 ст.224 ГК України випливає, що право на відшкодування збитків - один з основоположних принципів господарсько-правової відповідальності.

Під відшкодуванням збитків у повному обсязі слід розуміти відшкодування потерпілому всієї вартості усіх видів збитків, передбачених законом та договором. Тобто, повинні відшкодовуватися у повному розмірі як реальні збитки, так і упущена вигода, передбачені в ч. 2 ст. 22 ЦК України.

З огляду на те, що відповідач отримав доходи в результаті списання з рахунків позивача процентів та комісій за обслуговування нікчемних договорів у сумі 170 223 грн. 43 коп., то, відповідно, вказана сума коштів підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Щодо строків позовної давності до вимоги про відшкодування збитків суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося вище суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необгрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Посилаючись на пропуск строків позовної давності відповідач стверджує, що позивачу було відомо про списання з рахунків позивача процентів та комісій за обслуговування оспорюваних договорів з моменту їх укладення, а саме з 17.07.2017 та 23.07.2018 років, так як останній отримував виписки по рахунках, відкритих у ПуАТ "Акордбанк", та користувався дистанційним розпорядженням своїми рахунками.

Однак дане твердження відповідача спростовується наступним.

Користуючись рахунками, відкритими у ПуАТ "Акордбанк" та отримуючи по них виписки та дистанційно розпоряджаючись ними, позивач не міг вбачати з вказаних документів, що списання з рахунків процентів та комісій здійснюється на підставі недійсних (нікчемних) правочинів.

Зокрема про існування договорів овердрафту, які нею не підписані, позивачка довідалася лише 21 липня 2022 року коли її представник звернувся, в порядку ст.221 КПК України, до старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України Орлова Д.С. з клопотанням про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР під №0000093 від 13.04.2021 року з підстав вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України з можливістю виготовлення копій (сканкопій) матеріалів.

Так як позивачка вказаних договорів овердрафту не підписувала, про що судом встановлено у даній справі, то, відповідно, не могла знати про їх існування та зміст до моменту ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000093.

Відтак суд зазначає, що перебіг позовної давності за вимогами позивача про відшкодування збитків за недійсним правочином, починається від дня коли позивачу стало відомо про існування таких правочинів, а саме з 21 липня 2022 року - моменту ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000093.

Заперечення відповідача, наведені у відзиві на позов та додаткових поясненнях, щодо дійсності оспорюваних правочинів спростовуються всім вищенаведеним.

Крім того суд зазначає наступне.

По-перше, безпідставним є посилання відповідача на те, що як у позивача, так і у відповідача відсутні оригінали оспорюваних договорів з додатками та висновок експерта на який посилається позивач, з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що оригінали оспорюваних договорів з додатками та висновок експерта на який посилається позивач знаходяться в матеріалах в кримінального провадження №0000093, а суду Слідчим управлінням НП в Рівненській області надані їх належним чином завірені копії.

Також слід відмітити, що сам же відповідач не оспорює відсутність таких документів, а навпаки стверджує про їх дійсність та правомірність.

По-друге, наявність печатки позивача на оспорюваних договорах не може підтверджувати дійсність таких договорів, так як, про що зазначено вище, кредитні договори, якими є останні, мають укладатися з обов`язковим додержанням письмової форми, а саме підписання його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Посилання представника відповідача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.03.2021 у справі №926/2308/19, від 07.06.2022 у справі №916/3351/20, від 22.12.2021 у справі №918/208/21, від 20.12.2018 у справі №924/70/18 в обгрунтування того, що наявність печатки позивача на оспорюваних договорах підтверджує дійсність таких договорів є безпідставними з огляду на наступне.

Суд зазначає, що у вищевказаних справах предметом позову було визнання договорів недійсними, однак оспорювані договори, хоча і потребували укладення з обов`язковим додержанням письмової форми, однак їх недійсність, у зв`язку недодержанням такої форми не була встановлена законом. В той же час законом встановлено, що кредитні договори, визнання недійсними яких є предметом спору у справі №918/854/22, укладені з недодержанням письмової форми вже є нікчемними.

Відтак суд констатує, що правовідносини у справі №918/854/22 не є подібними з правовідносинами, які були предметом розгляду у вищевказаних постановах Верховного Суду.

Також безпідставним є посилання відповідача на те, що оспорювані договори та додатки до них підписані довіреною особою позивачки, так як відповідачем належними доказами вказаного не доведено, і такого факту не встановлено судом при виріщенні спору.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі статті 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Романюк Світлани Олександрівни задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" (04136, м. Київ, вул. Стеценко, буд. 6, ) на користь Фізичної особи - підприємця Романюк Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) збитки завдані внаслідок банківського обслуговування Договору про надання овердрафту №СКО-170717/001-00 від 17.07.2017 року у сумі 56 149 грн. 44 коп..

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" (04136, м. Київ, вул. Стеценко, буд. 6, ) на користь Фізичної особи - підприємця Романюк Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) збитки завдані внаслідок банківського обслуговування Договору про надання овердрафту №0-1773-4 від 23.07.2018 року у сумі 114073 грн. 99 коп..

4. В решті позову відмовити у задоволенні.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" (04136, м. Київ, вул. Стеценко, буд. 6, ) на користь Фізичної особи - підприємця Романюк Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 7516 грн. 00 коп.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано суддею 31 січня 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.