ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"25" січня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1062/23
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Шніт А.В.
секретар судового засідання Малярчук Р.А.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання представника Фізичної особи-підприємця Мухи Павла Орестовича про стягнення судових витрат (вх.№01-44/152/24 від 15.01.2024) у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Мухи Павла Орестовича
до Десятника Артема Миколайовича
про стягнення 166 054,02грн
Фізична особа - підприємець Муха Павло Орестович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 166 054,02грн, яка виникла на підставі договорів-заявок №12/05/2023 від 12.05.2023 та №15/05/2023 від 15.05.2023 про надання транспортно-експедиційних послуг.
Рішенням Господарського суду від 09.01.2024 позов задоволено; стягнуто з Десятника Артема Миколайовича на користь Фізичної особи - підприємця Мухи Павла Орестовича 166 054,02грн заборгованості та 2 147,20грн судового збору.

15.01.2024 за вх.№01-44/152/24 через систему "Електронний суд" представником ФОП Мухи П.О. подано клопотання про стягнення судових витрат, відповідно до якої просить суд стягнути з Десятника А.М. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00грн.

Ухвалою суду від 15.01.2024 постановлено прийняти до розгляду клопотання представника ФОП Мухи П.О. про стягнення судових витрат (вх.№01-44/152/24 від 15.01.2024); ); судове засідання для розгляду заяви призначити на 25.01.2024 о 12:30.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на зазначене, а також те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалася, а їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання про стягнення судових витрат, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Розглянувши клопотання представника Фізичної особи - підприємця Мухи Павла Орестовича про стягнення судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 між Фізичною особою - підприємцем Мухою Павлом Орестовичем (замовник) та адвокатом Цімурою Яромиром Володимировичем укладено договір про надання правової допомоги №113/23 (далі - Договір) (а.с. 139).

Згідно з п.1 Договору адвокат зобов`язується представляти інтереси клієнта в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, прокуратурі, виконавчої служби, інших підприємствах, установах, організаціях, судах усіх юрисдикцій всіх інстанцій.

Предмет договору - правова допомога у справі щодо стягнення грошових коштів з ФОП Десятника Артема Миколайовича (п.2 Договору).

За змістом п.3 Договору вартість послуг становить 2000,00 гривень/година.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Як вказав Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також, Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Заперечення щодо розміру судових витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення суми витрат від відповідача до суду не надходили.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, не дотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим адвокатом на виконання робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (наведений правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23.01.2014, у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та у постановах від 13.02.2020 у справі №910/2170/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 24 000,00грн до суду подано копії договору надання правової допомоги №113/23 від 23.05.2023 (а.с. 139), ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1220482 від 07.08.2023 Фізичній особі-підприємцю Мусі Павлу Орестовичу адвокатом Цімурою Я.В. (а.с. 25), акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 11.01.2024 (а.с. 139 на звороті), платіжних інструкцій №22/09/2023 від 22.09.2023 на суму 18 000,00грн, №29/05/2023 від 29.05.2023 на суму 6 000,00грн (а.с. 140).

Проаналізувавши перелік наданих позивачу правничих послуг згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 11.01.2024, суд вважає, що заявлені витрати відповідача на професійну правничу допомогу порівняно з предметом спору та складністю справи є неспіврозмірними та достатньо завищеними, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою по даній справі, тому відсутні підстави для покладення на відповідача усього розміру витрат на правову допомогу.

Так, при заявленій до стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 166054,02 грн, позивач заявляє до відшкодування вартість послуг адвоката в сумі 24000,00 грн, що є неспівмірним.

Складання та оформлення позовної заяви не потребувало значних зусиль адвоката, аналізу великої кількості доказів та законодавства, дослідження судової практики у подібних правовідносинах, здійснення розрахунків, що зумовлює і відсутність значних витрат часу і незначний обсяг послуг.

В якості доказів на підтвердження заявлених позовних вимог до позовної заяви долучено незначний обсяг документів, які знаходилися у позивача і від адвоката не вимагалося вчинення дій щодо їх збирання.

При цьому необхідність підготовки та подання адвокатом клопотань про усунення недоліків була зумовлена виключно допущеними адвокатом помилками при підготовці позовної заяви.

Також суд бере до уваги, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

За таких обставин, суд вважає, що справедливими, співрозмірними є витрати на професійну правничу допомогу, про які заявлено у клопотанні про стягнення судових витрат, в розмірі 5 000,00грн.

Витрати в зазначеній сумі є достатніми для підготовки та подання позову до Господарського суду Житомирської області, підготовки та подання клопотання про скерування оригіналів доказів на вимогу ухвали суду та забезпечення участі адвоката в судових засіданнях 12.12.2023 та 09.01.2024.

В решті наданих адвокатом позивачу послуг суд вважає безпідставним покладення витрат на відповідача.

З огляду на викладене, клопотання представника Фізичної особи - підприємця Мухи Павла Орестовича про стягнення судових витрат (вх.№01-44/152/24 від 15.01.2024) підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000,00грн. У стягненні 19 000,00грн (24 000,00грн - 5 000,00грн) суд відмовляє.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання представника Фізичної особи - підприємця Мухи Павла Орестовича про стягнення судових витрат (вх.№01-44/152/24 від 15.01.2024) у справі №906/1062/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Десятника Артема Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Мухи Павла Орестовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

- 5 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 30.01.24

Суддя Шніт А.В.

Друк:

1 - у справу

2 - представнику позивача на електронну пошту (через електронний кабінет)

3 - відповідачу (рек. з пов.) та на електронну пошту: ;