РІШЕННЯ

24 січня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/333/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

за участі секретаря судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом: Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця Шкарупи Світлани Павлівни, АДРЕСА_1

до відповідача: Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, м. Тернопіль, 46001

про: 1. визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №8/22/105 від 27.01.2023;

2. зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву Шкарупи Світлани Павлівни від 28.12.2022 та вирішити її земельне питання шляхом прийняття рішення по суті питання, з врахуванням вимог ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі".

За участі представників від

Позивача: Лисак Володимир Богданович, адвокат

Відповідача: Гулкевич Світлана Богданівна, начальник відділу претензійно-позовної роботи та представництва інтересів в судових інстанціях управління правового забезпечення.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №8/22/105 від 27.01.2023 та зобов`язання повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву Шкарупи Світлани Павлівни від 28.12.2022 та вирішити її земельне питання шляхом прийняття рішення по суті питання, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 19 Закону України "Про оренду землі".

Вищезазначений позов було прийнято судом (суддя Стадник М.С.) до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/333/23. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, про що постановлено ухвалу від 02.06.2023.

Подальший хід розгляду даної справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2023 задоволено самовідвід судді Стадник М.С. від розгляду даної справи та передано матеріали справи на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 для розгляду справи визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Чопко Ю.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач та її представник зазначили, що неодноразово звертались до Тернопільської міської ради з заявами про поновлення договору оренди землі. Однак жодних рішень Тернопільською міською радою не було прийнято. У зв`язку з наведеним позивачка була змушена звернутись до суду. Водночас, судовими рішеннями їй було відмовлено у позовах через порушення процедури поновлення договору оренди землі визначену ст.33 Закону України "Про оренду землі", а саме було подано заяву про поновлення договору оренди землі після закінчення строку його дії, а не за 60 днів до його закінчення, як визначено умовами договору.

Звертає увагу суду на те, що втративши право на поновлення договору оренди землі відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" звернулась до Тернопільської міської ради з заявою від 14.12.2018 про укладення нового договору оренди землі відповідно до ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі".

26.06.2020 Тернопільською міською радою прийнято рішення № 7/51/183 яким позивачу було відмовлено в наданні земельної ділянки площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення за адресою вул. Тараса Протасевича, м. Тернопіль .

Не погодившись з таким рішенням Шкарупа С.П. звернулась в суд.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2022 року у справі №921/274/21, позовні вимоги було задоволено. Визнано недійсним рішення Тернопільської міської ради від 26.06.2020 року № 7/51/183; зобов`язано Тернопільську міську раду розглянути у встановленому законом порядку заяву Шкарупи Світлани Павлівни від 14.12.2018 та вирішити її земельне питання шляхом прийняттям рішення по суті питання, з урахуванням вимог ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі". Дане рішення залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17 листопада 2022 року.

28.12.2022 позивач звернувся до Тернопільської міської ради з заявою про виконання рішення суду у справі 921/274/21.

Рішенням Тернопільської міської ради №8/22/105 від 27.01.2023 позивачу було відмовлено в наданні земельної ділянки площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення за адресою вул. Тараса Протасевича, м. Тернопіль.

Вважає, що прийняте рішення №8/22/105 є протиправним, оскільки правовою підставою його прийняття є ст.ст.12, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, Законами України: "Про оренду землі", "Про адміністративні послуги", "Про місцеве самоврядування в Україні", без посилання на належні і допустимі докази. Вказане на думку позивачки, не є доказами того, що позивач, як орендар не виконала умови договору оренди землі визначені Законом України "Про оренду землі". Крім того вказує на те, що не зазначення статей Законів на якій йде посилання в рішенні позбавило позивача надати оцінку правильності їх застосування.

Звертає увагу суду, що у неї відсутня заборгованість по сплаті орендної плати за землю, а тому вважає, що рішенням Тернопільська міська ради № 8/22/105 від 27.01.2023 порушене її як право добросовісного орендаря на першочергове укладання нового договору оренди землі, яке визначене ч.2 ст.19 Законом України "Про оренду землі".

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позов (вх.№5242 від 19.06.2023) та його представниця в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №8/22/105 від 27.01.2023 зазначила, що останнє прийняте з урахуванням висновків постійної комісії Тернопільської міської ради з питань містобудування та постійної комісії Тернопільської міської ради з питань регулювання земельних відносин та екології відповідно до вищезазначеної норми законодавства. Розглянувши земельне питання на пленарному засіданні сесії Тернопільська міська рада діяла у спосіб визначений нормами чинного законодавства. Звертає увагу суду на те, що оспорювань рішення прийняте за результатами звернення ФОП Шкарупи С.П. від 14.12.2018 на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2022 у справі №921/274/21. Вважає, що рішення міської ради жодним чином не порушує прав позивача, оскільки його прийняття зумовлене необхідністю виконати судове рішення у справі №921/274/21.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Тернопільської міської ради повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву Шкарупи Світлани Павлівни від 28.12.2022 та вирішити її земельне питання шляхом прийняття рішення по суті питання, з врахуванням вимог ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі" зазначила, що позивач звернулася із заявою від 28.12.2022 щодо добровільного виконання рішення суду у справі 921/274/21. Виконання цього рішення полягало у повторному розгляді заяви позивачки від 14.12.2018, що і було зроблено міською радою.

Також звертає увагу суду на те, що договір оренди укладений 31.07.2009 на підставі рішення Тернопільської міської ради №5/26/81 від 30.04.2009 терміном на 5 років - з 30.04.2009 по 30.04.2014 припинив свою дію 31.04.2014 у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивач не має підстав стверджувати про порушення його прав добросовісного орендаря, оскільки орендні відносини припинилися у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди. Зазначені обставини підтверджуються рішеннями судів у справах №921/102/15-г/7, №921/414/16-г/4, №921/225/16-г/13, №607/1078/15-а, №921/286/22. Зазначені рішення взяті до уваги Господарським судом Тернопільської області при винесенні рішення від 24.01.2022 у справі №921/274/21 на виконання якого Тернопільської міською радою прийнято рішення №8/22/105. Просить суд в позові відмовити.

Позиція позивача викладена у відповіді на відзив

Позивач у відповіді на відзив від 17.07.2023 (вх.№5977 від 17.07.2023) та її представник в судовому засіданні доводи відповідача заперечили. Посилання міської ради на висновки постійної комісії Тернопільської міської ради з питань містобудування та постійної комісії Тернопільської міської ради з питань регулювання земельних відносин та екології, вважає такими, що не заслуговують на увагу і з ними не можливо ознайомитися. Просить суд врахувати, що Тернопільська міська рада не надсилала на адресу відповідача такі висновки не надсилалися, як і не долучалися вони до відзиву на позовну заяву. Відсутні вони й в публічному доступі, ще не дає можливості з ними ознайомитися та надати свої заперечення.

Також звертає увагу суду на те, що самі лише посилання Тернопільської міської ради на норми права Земельного кодексу України - статті 12, 123, 124, 134 , які стали правовою підставою прийняття рішення Тернопільської міської ради № 8/22/105 від 27.01.2023, аж ніяк не доказами того позивач не виконала умови визначені ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі".

Також вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що на виконання рішення Господарського суду у Тернопільській області у справі № 921/274/21 міська рада розглянула земельне питання на пленарному засіданні сесії згідно чинного законодавства. Повторна відмова виділити земельну ділянку без врахування норм ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі", аж ніяк не є виконанням рішення у справі 921/274/21.

Щодо доводів відповідача про те, що договір оренди закінчився 31.04.2014 зазначив, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Станом на день розгляд справи позивач продовжує користуватись земельною ділянкою та справно сплачує орендну плату.

Позиція відповідача викладена у запереченні

Відповідач доводи позивача викладені у відповіді на відзив заперечив та зазначив, що підприємець невірно тлумачить норми ст.19 Закону України "Про оренду землі". Так, ч.2 ст.19 Закону говорить, що після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію добросовісний орендар земельної ділянки, наданої для потреб будівництва та обслуговування відповідного об`єкта, має право на першочергове укладення договору оренди землі на строк до 50 років або припинення дії договору оренди землі.

Дана стаття регулює порядок та умови формування строків договору оренди землі, а не порядок отримання земельної ділянки в користування, поновлення договору чи порядок реалізації переважного права на укладення договору.

Просить суд врахувати, що у ч.2 ст.19 Закону йде мова відносини між орендарем та орендодавцем між якими існує договір оренди землі, строк дії якого не закінчився, а також відносини між орендарем та орендодавцем які виникли у зв`язку з прийняттям в експлуатацію, тобто завершенням орендарем будівництва капітальної споруди (об`єкта нерухомого майна).

Звертає увагу суду, що у справах №921/102/15-г/7, №921/225/16-г/13 та №921/231/17-г/17 судами встановлено обставини, що позивачем здійснено встановлення тимчасової споруди, а не будівництва об`єкта нерухомого майна.

Також рішеннями суду у справах №921/102-15-г/7, №921/414/16-г/4, №921/225/16-г/13, №607/1078/15-а судами спростовується твердження позивача, що він є орендарем земельної ділянки.

Крім того зазначив, що доводи позивача про те, що висновки постійних комісій відсутні в публічному доступі не відповідають дійсності.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.11.2023 (суддя Чопко Ю.О.) справу № 921/333/23 прийнято до провадження, її розгляд розпочато спочатку. Призначено підготовче судове засідання на 10.11.2023.

В судовому засіданні 10.11.2023 оголошено перерву до 27.11.2023, про що учасників провадження було повідомлено під розписку.

Ухвалою суду від 27.11.2023 підготовче засідання відкладено на 06.12.2023, з підстав викладених у ній.

Ухвалою суду від 06.12.2023 відхилено заяву (вх.№894 від 05.12.2023) Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця Шкарупи Світлани Павлівни про відвід судді Чопка Ю.О. від розгляду даної справи.

Надалі, ухвалою суду від 06.12.2023 закрито підготовче провадження по справі №921/333/23 та призначено її до розгляду по суті на 27.12.2023.

Ухвалою суду від 27.12.2023 за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи по суті на 17 січня 2024 року.

Ухвалою від 17.01.2024 за клопотанням позивача відкладено розгляд справи по суті на 24 січня 2024 року.

У судовому засіданні 24.01.2024, суд після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Ради від №5/26/81 від 30.04.2009 суб`єкту підприємницької діяльності Шкарупі Світлані Павлівні затверджено проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки, площею 0,0250 га, в тому числі за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0,0114 га, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, площею 0,0136 га, для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою: вул. Протасевича та надано в оренду позивачу земельну ділянку (п.4 рішення).

31.07.2009 між Тернопільською міською радою (орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності Шкарупа С.П. (орендар) було укладено договір оренди землі від 30.04.2009, відповідно до рішення Тернопільської міської ради №5/26/81, яким затверджено проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки площею 0,0250 га, в тому числі за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,0114 га, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 0,0136 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Протасевича, суб`єкту підприємницької діяльності Шкарупа С.П.

Згідно з пунктом 8 Договору вказаний договір укладено терміном на п`ять років, а саме з 30.04.2009 по 30.04.2014, та встановлено можливість поновлення договору оренди на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір оренди було зареєстровано в Книзі записів засвідчення факту реєстрації 19.11.2009 за №3759 та у Тернопільській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.02.2010 за №29.

Факт передачі земельної ділянки в користування за договором оренди підтверджено актом приймання-передачі земельної ділянки від 19.11.2009.

Пунктом 15 Договору встановлено, що: "Земельна ділянка передається для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту, вул. Протасевича з об`єктом торгівельно-побутового призначення."

На підставі укладеного Договору оренди, позивачкою - Шкарупою С.П. після отримання Дозволу виконання будівельних робіт щодо об`єкту "Будівництво зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" побудовано об`єкт торгівельно-побутового призначення" за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Протасевича, який зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 13.09.2010 № 469-18/10" та після завершення будівництва на закінчений будівництвом об`єкт отримано від приймальної комісії Акт готовності об`єкта до експлуатації від 22.02.2011 № 588, яким підтверджено, що об`єкт - зупинка громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення, готовий до експлуатації.

Сертифікатом відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта - зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення, проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтвердила його готовність до експлуатації.

Додатковою угодою від 02.02.2014, зареєстрованою в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399, сторони погодились внести зміни до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2014 та в частині розміру орендної плати, виклавши пункти 5 та 9 договору оренди в новій редакції.

31.03.2014 ФОП Шкарупа С.П. звернулася до відділу Тернопільської міської ради "Єдиний дозвільний центр" із заявою (форма №6 для фізичних осіб) про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,025 га для обслуговування зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою: вул. Протасевича. Згідно поданої заяви від 31.03.2014 ФОП Шкарупа С.П. просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації на ту ж земельну ділянку, що знаходилася у неї в користуванні, площею 250 кв.м, за адресою: вул. Протасевича для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Листом Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 07.04.2014 №903/08 підприємця повідомлено про те, що її звернення від 31.03.2014 розглянуто і виконавчим комітетом підготовлено проект рішення міської ради "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: вул. Протасевича ФОП Шкарупі С.П." для відповідних погоджень та розгляду на сесії міської ради у встановленому законодавством порядку та зазначено, що про результат надання адміністративної послуги підприємця буде повідомлено адміністратором Центру надання адміністративних послуг.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.11.2014 №1185 доручено Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології, містобудування, архітектури та кадастру, відділу земельних ресурсів організувати та провести роботи по демонтажу тимчасових споруд, які влаштовані без документів, що посвідчують право користування землею (згідно з додатком до рішення - Перелік об`єктів, які підлягають демонтажу) серед інших, зазначено ФОП Шкарупа С.П., об`єкт: тимчасова споруда "Христя", розташована по вул. Протасевича біля будинку №18).

28.11.2014 сесією Тернопільської міської ради прийнято рішення №6/53/152 про відмову ФОП Шкарупі С. П. у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0250 га за адресою: вул. Протасевича, для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення (п.1 рішення); припинено право користування зазначеною земельною ділянкою (п.2 рішення) та зобов`язано підприємця в 20-денний термін з дня прийняття рішення повернути земельну ділянку (п.3 рішення). Дане рішення Ради є чинним.

18.10.2016 позивач звернувся до орендодавця із заявою про поновлення договору оренди, долучивши проект додаткової угоди, графічні матеріали на земельну ділянку, довідку від 12.10.2016 за №35114/13-05 Державної фіскальної служби у Тернопільській області про відсутність заборгованості по орендній платі, інші документи згідно з переліком.

У відповідь виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив листом від 02.11.2016 №10276/08 про закінчення терміну дії договору оренди 30.04.2014 та посилаючись на пункт 8 цього договору, вказав на відсутність правових підстав для підписання запропонованого проекту додаткової угоди.

Листом від 06.12.2017 Рада повідомила, що право користування спірною земельною ділянкою припинено на підставі рішення №6/53/152, а також зобов`язала орендаря у двадцятиденний термін з прийняття вказаного рішення, повернути земельну ділянку орендодавцеві. У зв`язку з цим Рада зазначала про необхідність виконання рішення №6/53/152 та вказувала на відсутність можливості укладення додаткової угоди до договору оренди.

12.12.2017 ФОП Шкарупа С. П. звернулася до Ради з листом про скасування рішення №6/53/152 як такого, що прийнято з порушенням вимог закону.

Листом від 05.01.2018 № 69/08 Рада повідомила позивачу про відсутність повноважень скасовувати свої власні рішення.

Як стверджує позивачка на час розгляду справи вона продовжує і надалі користуватися земельною ділянкою, справно сплачувати орендну плату, про що свідчить довідка Головного управління ДПС у Тернопільській області № 3298 від 12.02.2021, у якій зазначено, що: "ФОП Шкарупа Світлана Павлівна (рнокпп - НОМЕР_1 ), на підставі ст. 288 Податкового кодексу України, сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою у м. Тернополі за адресою : вул. Протасевича, 18 площею 0.025 га згідно рішення міської ради від 12.07.2013 № 6/35/14 та додаткової угоди до договору оренди, укладеної з Тернопільською міською радою № 2399 від 05.03.2014, місячна сума орендної плати за землю в 2020 році становила 442,75 грн. Станом на 09.02.2021 заборгованості по орендній платі за землю немає".

Також за твердженням позивачки, на підставі виданого їй сертифіката відповідності №000553 від 03.03.2011, який згідно Закону України "Про планування і забудову територій", ст.30-1. ч.10 є підставою для функціонування визначеного в сертифікаті відповідності об`єкта, Шкарупа С.П. по сьогоднішній день користується своїм набутим правом: експлуатує прийнятий до експлуатації об`єкт - займається в ньому підприємницькою діяльністю. Про зазначене свідчать, видані Шкарупі С.П. Головним управлінням ДПС у Тернопільській області та на підставах, визначених Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, реєстраційний № 2100371 та № 2100338, термін дії ліцензій з 16 березня 2021 року по 16 березня 2022 року, місце здійснення торгівлі - м. Тернопіль, вул. Протасевича, 18 , магазин "Христя".

23.02.2021 Шкарупа С.П. звернулась до Тернопільської міської ради із заявою про розгляд на сесії питання щодо Виконання Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 607/1170/19 та повторно розглянути її заяву Шкарупи С.П. від 14.12.2018 року і у відповідності до вимог ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі" вирішити земельне питання Шкарупи С.П. щодо її права як добросовісного орендаря на першочергове укладання договору оренди землі на строк до 50 років для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, який визначений сертифікатом відповідності №ТП000553 від 03.03.2011, як: (окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення".

Згідно отриманого позивачкою повідомлення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 5602-ф від 26.03.2021 року, наданого Шкарупі С.П. прийнято рішення міської ради від 26.06.2020 року № 7/51/183 про відмову Шкарупі Світлані Павлівні в наданні земельної ділянки площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Протасевича".

06.05.2021 Фізична особа - підприємець Шкарупа С.П. звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Тернопільської міської ради про визнання недійсним акту Тернопільської міської ради від 26.06.2020 року №7/51/183 "Про відмову в наданні земельної ділянки за адресою вул. Протасевича Шкарупі С.П.", який ущемлює право Шкарупи С.П. на першочергове укладення договору оренди землі, яке визначене ч.2ст.19 Закону України "Про оренду землі"; визнати право Шкарупи Світлани Павлівни на першочергове укладення договору оренди землі для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта на строк до 50 років, яке визначене ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі" ; присудити Тернопільську міську раду до виконання обов`язку в натурі, а саме: - зобов`язати Тернопільську міську раду вирішити земельне питання Шкарупи С.П. з урахуванням вимог ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі" щодо її права, як добросовісного орендаря на першочергове укладання договору оренди землі на строк до 50 років для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, який визначений сертифікатом відповідності №ТП000553 від 03.03.2011, як: (окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2022 у справі №921/274/21.

Даним рішенням позовні вимоги ФОП Шкарупи С.П. задоволено. Визнано недійсним рішення Тернопільської міської ради від 26.06.2020 року №7/51/183 "Про відмову в наданні земельної ділянки за адресою вул. Протасевича Шкарупі С.П." Зобов`язано Тернопільську міську раду розглянути у встановленому законом порядку заяву Шкарупи Світлани Павлівни від 14.12.2018 року та вирішити її земельне питання шляхом прийняттям рішення по суті питання, з урахуванням вимог частини 2 статті 19 Закону України "Про оренду землі".

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 апеляційну скаргу Тернопільської міської ради залишено без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2022 у справі №921/274/21 - без змін.

Станом на день розгляду даного спору рішення суду у справі №921/274/21 не скасоване, а відтак набрало законної сили та є чинним.

28.12.2022 ФОП Шкарупа С.П. звернулась до Тернопільської міської ради з заявою про виконання судового рішення у справі №921/274/21.

Тернопільська міська рада 27.01.2023 прийнято рішення №8/22/105 яким відмовлено ФОП Шкарупі Світлані Павлівні в наданні земельної ділянки площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Протасевича, м.Тернопіль.

Вказане рішення направлено позивачці повідомленням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 2042-ф від 31.01.2023 року.

Позивачка вважає, що рішення Тернопільської міської ради від 27.01.2023 №8/22/105 протиправним, оскільки прийняте за межами процедури встановленої законом, не обґрунтоване доказами, що нею порушено умови договору оренди землі, не відповідає законам, які є його правовою підставою прийняття, та порушує право позивачки, яке визначене ч.2. ст.19 Закону України "Про оренду землі".

Слід зазначити, що позивачка неодноразово зверталась у суди з позовами, у яких у різний спосіб намагалась захистити своє право. Так, позивачка неодноразово робила спроби у судовому порядку поновити спірний договір оренди землі, а також визнати за собою право на спірну земельну ділянку та майно на ній збудоване.

Справа № 921/102/15-г/7

У лютому 2015 року фізична особа - підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання договору оренди землі від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та підприємцем таким, що є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та про зобов`язання керівника Тернопільської міської ради, як органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі, в місячний строк укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 на тих самих умовах та на той самий строк.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, як орендар, який належним чином виконував умови договору оренди землі від 31.07.2009 та має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, 31.03.2014 звернулася до Тернопільської міської ради у відділ "Єдиний дозвільний центр" з відповідною заявою, однак відповіді за результатами розгляду вказаної заяви не отримала та обґрунтовано приписами статей 210, 640, 777, 792 Цивільного кодексу України, статей 93, 96, 124-126, 152 Земельного кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.06.2015 у справі №921/102/15-г/7, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 позовні вимоги задоволено частково. Визнано договір оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладений Тернопільською міською радою та Суб`єктом підприємницької діяльності Шкарупою Світланою Павлівною поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. В решті позову відмовлено.

03.12.202015 постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу Тернопільської міської ради задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 у справі №921/102/15-г/7 Господарського суду Тернопільської області та рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.06.2015 у даній справі скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області. При цьому, суд касаційної інстанції у постанові дав наступні вказівки: попередні судові інстанції повинні дослідити, чи звертався позивач до відповідача саме із заявою про поновлення договору та укладення додаткової угоди, чи подавав текст додаткової угоди, чи оскаржував позивач відмову відповідача в поновленні договору оренди землі. Адже, предметом спору є не встановлення наявності чи відсутності переважного права позивача на поновлення договору, а встановлення факту наявності підстав для оренди спірної земельної ділянки позивачем.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі №921/102/15-г/7 позивачу у позові відмолено повністю. Постановою від 04.07.2016 Львівського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі № 921/102/15-г/7 залишено без змін.

При цьому, у вказаних рішеннях по справі суди встановили ту обставину, що як вбачається з протоколу 48 сесії Тернопільської міської ради від 12.06.2014, рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою вул. Протасевича фізичній особі-підприємцю Шкарупі Світлані Павлівни не прийнято, а рішенням Тернопільської міської ради від 28.11.2014 вирішено відмовити ФОП Шкарупі С.П. в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення. За таких обставин, з аналізу вищенаведених рішень, прийнятих відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 31.03.2014, та матеріалів справи вбачається, що 31.03.2014 позивач (орендар) звертався до орендодавця не з проектом додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а з заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Тобто, орендодавець земельної ділянки не погоджувався на подальшу оренду цієї земельної ділянки позивачем у справі. Посилання скаржника про те, що ним за місяць до закінчення терміну дії договору оренди землі була подана заява про продовження договору оренди від 31.03.2014, проте внаслідок того, що Інформаційна картка А-25-08 в Центрі надання адміністративних послуг розроблена з порушенням ст.33 Закону України "Про оренду землі", оскільки не передбачає подання проекту додаткової угоди, не спростовує (заперечує) невиконання позивачем як орендарем свого обов`язку, передбаченого як п. 8 договору оренди від 31.07.2009 щодо надіслання орендарю за 60 днів до закінчення терміну дії договору письмового повідомлення про намір продовжити договір оренди, так і обов`язку передбаченого ст.33 Закону України щодо надіслання орендарю проекту додаткової угоди про умови продовження договору оренди землі. Подальші звернення до Тернопільської міської ради, а саме від 01.09.2014, від 28.09.2015, від 26.10.2015 були вчинені Шкарупою С.П. вже після закінчення строку дії договору оренди, отже не можуть підтверджувати дотримання останньою положень ч.2 ст.33 Закону України "Про оренду землі", оскільки не може бути продовженим договір, який закінчив свою дію півтора року до цього.

Справа № 921/414/16-г/4

У липні 2016 року Шкарупа Світлана Павлівна звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Тернопільської міської ради про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 укладеним.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.09.2016 року у справі №921/414/16-г/4 у позовних вимогах Шкарупи Світлани Павлівни, до відповідача Тернопільської міської ради, про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 року укладеним - відмовлено повністю. Постановою апеляційного суду від 06.12.2016 апеляційну скаргу Шкарупи Світлани Павлівни , с. Байківці, Тернопільської області, вх. №01-05/5054/16 від 26.10.2016 року-залишено без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 27.09.2016 у справі № 921/414/16-г/4 без змін.

Серед іншого у вказаних рішеннях судом встановлено ту обставину, що позивачем не дотримано процедури реалізації переважного права як орендаря на укладення договору оренди на новий строк, оскільки ним не подано доказів звернення до уповноваженого органу за укладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди. Так, судом з`ясовано, що долучений ним до заяв від 10.06.2016 та 14.06.2016 проект додаткової угоди про поновлення договору є нічим іншим, як укладеною 02.02.2014р. між сторонами Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, зареєстрованою в книзі записів засвідчення факту реєстрації 19.11.2009 за №3759, та якою внесено зміни в п.5 Договору щодо визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та в п.9 Договору щодо порядку внесення та розміру орендної плати. (дана Додаткова угода зареєстрована в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399), про що в свою чергу не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Матеріали справи свідчать, що Тернопільська міська рада, незважаючи на недотримання позивачем порядку оформлення реалізації права на продовження строку дії договору оренди землі, не відмовила в погодженні на пролонгацію строку оренди, а навпаки, здійснювала передбачені законом дії щодо розгляду даного питання, про що свідчить лист виконавчого комітету міської ради №1387/08 від 22.03.2016, яким позивача повідомлено про те, що у відповідь на його звернення від 14.01.2016 про надання дозволу на поновлення договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009 було підготовлено проект рішення міської ради та подано на розгляд чергової сесії міської ради у встановленому порядку. До матеріалів справи позивачем не долучено доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій щодо передачі спірної земельної ділянки іншій особі, в тому числі шляхом укладення з нею договору оренди землі. Така поведінка орендодавця, в свою чергу, виключає можливість констатувати, що Тернопільська міська рада певним чином зволікає із вирішенням питання про продовження договору оренди землі, укладеного з позивачем, та в її діях відсутні ознаки бездіяльності.

З урахуванням встановлених обставин у справі, суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги той факт, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним необхідних та достатніх дій, направлених на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, та відсутності доказів які б свідчили, що право позивача на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди є порушеним, вказав, що суд першої інстанції дійшовши висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди землі від 31.07.2009 поновленим (продовженим) на той же строк і на тих же умовах, у зв`язку з чим суд першої інстанції підставно відмовив ФОП Шкарупі С.П. у задоволенні позовних вимог.

Справа № 921/716/16-г/17

ФОП Шкарупа Світлана Павлівна у листопаді 2016 звернулася до Тернопільської міської ради з позовом про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 поновленим на той самий строк та на тих самих умовах.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду україни від 13.09.2017 Касаційну скаргу ФОП Шкарупи Світлани Павлівни залишити без задоволення. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі №921/716/16-г/17 Господарського суду Тернопільської області залишено без змін.

Серед іншого у вказаних рішеннях зазначено таке.

На момент виникнення у орендаря переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, діяла норма статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону від 17.02.2011), якою врегульовано порядок пролонгації договору оренди. Дана стаття Закону об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2 - 5 Закону України "Про оренду землі").

Тобто, для застосування частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів:

- орендар належно виконує свої обов`язки за договором;

- орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Дотримання позивачем визначених даною нормою закону умов було предметом дослідження під час розгляду інших господарських спорів, (зокрема у справі №921/414/16-г/4) і суди різних судових інстанцій констатували, що позивачем не було дотримано процедури реалізації переважного права як орендаря на укладення договору оренди на новий строк, оскільки не було подано доказів звернення до уповноваженого органу за укладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди в порядку, передбаченому п. 8 договору.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", на яку посилається СПД Шкарупа Світлана Павлівна у своїй позовній заяві та касаційній скарзі, передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди.

Частинами 8 - 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі", на які посилається СПД Шкарупа Світлана Павлівна та касаційній скарзі, у своїй позовній заяві визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Таким чином, з аналізу вищенаведених положень закону випливає, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню без прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування при умові, якщо орендар земельної ділянки у строк, який встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, звернувся із клопотанням до орендодавця про поновлення договору оренди землі; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою та належним чином виконує обов`язки за договором; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Водночас, законодавцем відокремлено право на укладення договору оренди на новий строк шляхом укладення додаткової угоди, яке має бути реалізовано до спливу строку договору оренди землі, і котре закріплено у частині 1 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", від права вважати продовженим договір оренди землі у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди. Відповідні положення у вказаних частинах зазначеної статті дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку це право повинно бути реалізовано до спливу договору оренди, а у другому (на даний випадок посилається позивач у справі) воно може настати за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди.

Відповідно до підпункту 2.17 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", господарським судам у вирішенні відповідних спорів (щодо застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011) необхідно з`ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору, адже нормами законодавства України, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

В матеріалах справи міститься, Рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014, яким відмовлено ФОП Шкарупі Світлані Павлівні в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення, а також вирішено припинити право користування зазначеною земельною ділянкою та зобов`язано ФОП Шкарупу Світлану Павлівну в двадцятиденний термін з дня прийняття рішення повернути вказану земельну ділянку.

Матеріалами справи підтверджується, і це не заперечується сторонами по справі, що СПД Шкарупа Світлана Павлівна вперше звернулася до міської ради із заявою про поновлення договору оренди землі від 31.07.2009, до якої долучила проект додаткової угоди про продовження строку дії договору лише 18.10.2016, тобто через 2 роки і 5 місяці після закінчення строку дії даного договору.

У листі-відповіді №10276/08 від 02.11.2016 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради зазначив про закінчення терміну дії договору оренди землі від 31.07.2009 - 30.04.2014 та посилаючись на п. 8 укладеного між сторонами договору, вказав на відсутність правових підстав для підписання запропонованого проекту додаткової угоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій проте, що позивачем по даній справі не було дотримано вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо поновлення договору оренди, адже остання у встановлений законом строк не надіслала орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, відповідно органом місцевого самоврядування не було розглянуто даної пропозиції та не було надано згоди на подальшу оренду цієї земельної ділянки позивачем у справі, оскільки останній (міська рада) вважав договір припиненим у зв`язку із закінченням терміну, на який договір було укладено.

Відтак, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП Шкарупи Світлани Павлівни.

Справа № 921/225/16-г/13

У квітні 2016 року фізична особа - підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009 року.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 року по справі №921/225/16-г/13 позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав за ФОП Шкарупою Світланою Павлівною право власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення загальною площею 34 кв. м за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича (біля будинку 18). Крім того, суд вирішив припинити провадження у справі щодо вимоги позивача про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009 року, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності Шкарупою С.П., поновленим на підставі укладеної додаткової угоди від 02.02.2014 року, яка зареєстрована в "Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі" 05.03.2014 року за №2399.

03.10.2016 Львівським апеляційним господарським судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу Тернопільської міської ради задоволено. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 року по справі №921/225/16-г/13 скасовано в частині задоволення позову про визнання за ФОП Шкарупою Світланою Павлівною права власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення загальною площею 34 кв. м за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича (біля будинку 18). Прийнято в цій частині нове рішення. У задоволенні позову про визнання за ФОП Шкарупою Світланою Павлівною права власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення загальною площею 34 кв. м за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича - відмовлено. В решті рішення Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 року по справі №921/225/16-г/13 залишено без змін.

Постановою ВГСУ від 18.01.2017 постанову ЛАГС від 03.10.2016 у справі № 921/225/16-г/13 господарського суду Тернопільської області залишено без змін.

У вказаній постанові колегією суддів зазначено, серед іншого, таке.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, визнання права (п.1).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Звертаючись із позовом до суду позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, посилаючись на частину 2 статті 331 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом стала відмова державного реєстратора у державній реєстрації права власності на спірний об`єкт (рішення №28922556 від 24.03.2016). Вказане рішення прийнято реєстратором, зважаючи на відсутність документу, що підтверджує присвоєння адресного номера об`єкта (зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення), розташованого за адресою: вул. Протасевича, б/н у м. Тернопіль.

Одночасно, листом Управління містобудування, архітектури та кадастру Виконавчого комітету Тернопільської міської ради (вих.№191/14 від 16.03.2016) відмовлено ФОП Шкарупі С.П. у задоволенні звернення останньої щодо присвоєння адресного номера зупинці громадського транспорту з закладом торгово-побутового призначення, з тих підстав, що адресні номери не надаються тимчасовим спорудам, а адреси присвоюються об`єктам нерухомості, за якими закріплена земельна ділянка, при цьому термін долученого договору оренди землі від 31.07.2009 закінчився 30.04.2014.

У відповідності до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 об`єкт торгівельно-побутового призначення є тимчасовою спорудою.

Згідно частини 2 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно статті 4 вказаного Закону об`єкти нерухомого майна мають бути капітального типу, а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься в статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Також, відповідно до абзацу 7 пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є можливим без їх знецінення та зміни призначення.

Із наданих суду матеріалів вбачається, що позивачу надавався дозвіл на будівництво зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення, з наданням земельної ділянки в оренду терміном на п`ять років.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що акт готовності об`єкта до експлуатації від 22.02.2011 та сертифікат відповідності №ТП 000553 від 03.03.2011, на які позивач посилався у позовній заяві, стосуються побудованого останнім об`єкта в цілому, а саме: зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Одночасно, апеляційний суд звернув увагу на те, що наявність самого лише технічного паспорта на громадський будинок, виготовленого 24.11.2010, на який позивач, зокрема, посилався у позовній заяві, в якому зазначено, що побудований позивачем об`єкт містить залізобетонний фундамент, не може свідчити про наявність у останнього права власності на такий об`єкт та не підтверджує того, що останній є нерухомим майном.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, дійшла вірного висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами того, що об`єкт торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту "вул. Протасевича" у м. Тернополі є нерухомою будівлею.

Крім того, як вбачається з викопіювання з плану м. Тернополя з нанесенням червоних ліній по вул. Протасевича (біля будинку №18) "червона лінія" перетинає земельну ділянку на дві частини, а межа червоної лінії накладається на площу спірного об`єкта.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про автомобільні дороги" розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" (межі вулиць за їх шириною) не допускається.

Незважаючи на наведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на спірний об`єкт з посиланням на положення статті 331 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд зазначив, що судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності, а відповідно до частини 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Щодо моменту виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст.6 Закону №1952-ІV).

Положення частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України слід розуміти у системному зв`язку із положенням статті 182 Цивільного кодексу України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі об`єкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація.

А відтак, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що СПД Шкарупа С.П., вважаючи збудований спірний об`єкт нерухомим майном, звернулась до суду з даним позовом фактично про набуття права власності на такий об`єкт, як новостворене майно з посиланням на положення статті 331 Цивільного кодексу України, а не про визнання такого права. Визнання права в судовому порядку можливе у випадку коли позивач вже є власником спірного майна, а не бажає набути таке право, зокрема, шляхом прийняття судом позитивного для нього рішення.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла вірного висновку про те, що суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позову про визнання за ФОП Шкарупою Світланою Павлівною право власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення загальною площею 34 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича (біля будинку 18).

Справа № 921/231/17-г/17

04.04.2017 фізична особа-підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Тернопільської міської ради про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення по вул. Протасевича в м. Тернопіль та визнання Сертифікату відповідності № ТП000553 від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об`єкт - зупинку громадського транспорту "вул. Протасевича".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області 17.05.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у справі № 921/231/17-г/17, відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою від 19.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки останні не призводять до відновлення прав та інтересів позивача. касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни залишив без задоволення. Рішення Господарського суду Тернопільської області 17.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у справі № 921/231/17-г/17 залишив без змін.

Серед іншого ВС у постанові зазначив таке.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, позивачем у 2010 році зведений об`єкт торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту "вул. Протасевича" на підставі дозвільних документів та введений в експлуатацію в березні 2011 року.

В судовому порядку позивач намагався визнати право власності на новозведений об`єкт на підставі ст. 331 ЦК України, тобто як на новостворене майно. Так, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017 у справі № 921/225/16-г/13, відмовлено у задоволенні позовних вимог з огляду на відсутність належних та допустимих доказів того, що об`єкт торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту "вул. Протасевича" у м. Тернополі є нерухомою будівлею.

Також судами з`ясовано, що на підставі рішення Тернопільської міської ради від 12.12.2003 № 4/9/143 позивачу надавався дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" по вул. Протасевича з об`єктом торгівельно-побутового призначення на земельній ділянці до 250 кв. м. з наданням земельної ділянки в оренду на 5 років. При цьому, визначення поняття об`єкту торгівельного, побутового призначення міститься в Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарська України № 244 від 21.10.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, відповідно до якого об`єкт торгівельно-побутового призначення є тимчасовою спорудою.

Крім того, суди дослідивши технічний паспорт, який виготовлений 24.11.2010 ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" на громадський будинок торгівельно-побутового призначення та на який посилається позивач встановили, що зазначений об`єкт складається із торгового залу, площею 26,3 кв. м., туалету, пл.1,5 кв. м. та кіоску для продажу квитків, пл. 6,2 кв. м., встановлений на залізобетонному фундаменті, а стіни, перекриття та покрівля виготовлені із сендвіч-панелей.

З огляду на викладене, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем здійснено будівництво саме тимчасової споруди.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 16 ЦК України та ст.20 ГК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм суб`єктивним правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Вимоги позивача фактично зводяться до встановлення факту незаконності дій відповідача щодо прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди магазину Христя, що знаходиться по вул. Протасевича в м. Тернополі та підтвердження правомірності дій позивача у користуванні об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Разом з тим, факт, що має юридичне значення, може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право і його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки останні не призводять до відновлення прав та інтересів позивача.

Справа № 921/653/17-г/4

14.11.2017 ФОП Шкарупа С.П. звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права укладання договору оренди землі терміном на 49 років для обслуговування прийнятого до експлуатації комплексу: зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення, який зазначений в сертифікаті відповідності № ТП000553 від 03.03.2011 та зобов`язання Тернопільську міську раду прийняти рішення про виділення земельної ділянки площею 0,0250 га ФОП Шкарупі С.П. терміном на 49 років за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, зазначеного в сертифікаті відповідності № ТП000553 від 03.03.2011, як: "(окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту, вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення" та укласти відповідний договір оренди землі (з урахуванням заяви про зміну предмета або підстав позову за вх. № 3969 від 17.01.2018р.).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018р. у справі №921/653/17-г/4 відмовлено в позові. 09.07.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни б/н від 13.04.2018р. (вх. № 01-05/1153/18 від 16.04.2018) залишено без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018р у справі № 921/653/17-г/4 - без змін.

Верховний Суд постановою від 21.11.2018 №921/653/17-г/4, касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни - задовольнив частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018 у справі № 921/653/17-г/4 - змінив, виклавши мотивувальну частину оскаржуваних рішень суду в редакції даної постанови.

Зокрема, серед іншого, Верховний Суд зазначив таке.

Касаційний суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відмову в позові в частині визнання права укладання договору оренди землі, у зв`язку з тим, що обраний позивачем спосіб захисту не спрямований на відновлення його прав стосовно одержання земельної ділянки на праві оренди, не є ефективним способом захисту порушеного права чи інтересу, оскільки саме по собі визнання судом права укласти договір оренди землі не створює прав і обов`язків для сторін спору, які можуть виникати лише з конкретного договору.

Разом з тим, господарські суди попередніх інстанцій, посилаючись на норми ч. 4 ст. 75 ГПК України та на обставини, встановлені рішеннями господарських судів, зокрема, щодо наявності чинних та не оспорених у встановленому законом порядку рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014, яким припинено право користування позивача земельною ділянкою площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення, та рішення № 1185 від 19.11.2014 щодо об`єкту по вул. Протасевича (біля будинку №18) про його демонтаж, помилково послалися на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача права як на майно - зупинку громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення, так і на земельну ділянку, на якій воно знаходиться, оскільки наявність чи відсутність таких доказів не має значення у разі відмови у позові у зв`язку з неналежним способом захисту, визначеним позивачем у позові.

З огляду на те, що суди попередніх інстанцій вдались до передчасного аналізу доказів на підтвердження наявності чи відсутності у позивача права як на майно, так і на земельну ділянку, на якій воно знаходиться, посилання на обставини, встановлені рішеннями господарських судів, та висновки щодо припинення права користування ФОП Шкарупи С.П. земельною ділянкою площею 0,0250 га для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення та рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1185 від 19.11.2014 про організацію і проведення робіт по демонтажу тимчасових споруд, які влаштовані без документів, що посвідчують право користування землею, зокрема об`єкту: тимчасова споруда "Христя", розташованого по вул. Протасевича біля будинку №18, слід виключити з мотивувальної частини судових рішень.

Враховуючи викладене в п.44 даної постанови, доводи касаційної скарги, наведені в п. 24 даної постанови, колегія суддів визнає обґрунтованими.

Також, в оскаржуваних рішеннях судами попередніх інстанцій встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про прийняття відповідачем рішення щодо продовження права оренди земельної ділянки кадастровий №:08:014:0024.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги заявлені, зокрема про визнання права на укладення нового договору оренди землі, але суди попередніх інстанцій помилково вдались до дослідження наявності чи відсутності доказів продовження договору оренди землі. З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги, викладені в п. 22 даної постанови, слід визнати обґрунтованими.

Проте, наведені процесуальні порушення не вплинули на правильність висновків судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Отже, доводи касаційної скарги позивача, викладені в пунктах 17, 22 даної постанови заслуговують на увагу, оскільки обставини щодо продовження права оренди земельної ділянки з огляду на предмет позову, не підлягають з`ясуванню в межах розгляду даної справи.

Доводи касаційної скарги позивача щодо незастосування господарськими судами норм Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", ст.19 Закону України "Про оренду землі", колегією суддів також відхиляються як необґрунтовані, з наведених вище підстав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі" після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію добросовісний орендар земельної ділянки, наданої для потреб будівництва та обслуговування відповідного об`єкта, має право на першочергове укладення договору оренди землі на строк до 50 років або припинення дії договору оренди землі.

Водночас, дане право реалізується шляхом звернення особи - орендаря до відповідного органу, який в силу ст. 4 Закону України "Про оренду землі" наділений повноваженнями на надання земель в оренду та укладення договору згідно зі ст.16 названого Закону, зокрема на підставі рішення орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України. При цьому, у разі бездіяльності (не здійснення розгляду в установленому порядку звернення особи) чи відмови у наданні (передачі) земельної ділянки у користування, особа не позбавлена права оскаржити в судовому порядку таку бездіяльність чи відмову відповідного органу.

Щодо посилання позивача в касаційній скарзі на те, що судовими рішеннями в інших справах встановлено обставини, що позивач є добросовісним орендарем, слід зазначити, що це є оціночним поняттям, а не встановленою обставиною, яка не потребує доказування.

Посилання скаржника на наявність у неї Сертифіката відповідності №ТП000553 від 03.03.2011, а також інші доводи касаційної скарги, не впливають на правильність висновку судів про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на неналежність обраного позивачем способу захисту.

Справа № 921/266/18

У липні 2018 року фізична особа-підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради № 6/53/152 від 28.11.2014 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250га за адресою вул. Протасевича ФОП Шкарупі С.П." в частині пункту 2, яким припинено право користування позивача земельною ділянкою, площею 0,0250га (кадастровий №:08:014:0024 за адресою вул. Протасевича) та про зобов`язання уповноважену особу Тернопільської міської ради підписати (укласти) додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 у відповідності до вимог земельного законодавства.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 закрито провадження у справі в частині вимоги про визнання недійсним пункту 2 рішення №6/53/152. В іншій частині позову - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання уповноваженої особи Ради виконати свій обов`язок та підписати додаткову угоду до договору оренди землі (подану до Ради зі зверненням від 24.11.2017) у відповідності до вимог чинного законодавства місцевий господарський, зокрема, виходив з того, що: договір оренди було укладено строком на п`ять років до 30.04.2014; позивач не заявив про намір продовжити договірні відносини у визначений пунктом 8 договору оренди строк, тобто за 60 днів до закінчення строку дії договору; лист-повідомлення орендар із проектом додаткової угоди у передбачений законом строк не надсилав; позивач звернувся із проектом додаткової угоди після закінчення дії договору оренди, а саме 27.11.2017 (через 3,5 роки). Наведене в сукупності, за висновком суду першої інстанції, не дає позивачу права посилатися на факт відсутності відмови Ради у поновленні договору оренди після закінчення терміну його дії, оскільки до міської ради відповідні звернення не надходили.

Також, місцевий господарський суд зазначив, що позивач обрав спосіб захисту, який не передбачений законом або договором і який не може забезпечити захист прав сторони.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції постанови Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019. Резолютивну частину рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого господарського суду в частині неповідомлення позивачем відповідача у передбачений пунктом 8 договору строк про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк та зазначив, що приписами частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачено повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися переважним правом на продовження договору оренди.

Разом з тим, апеляційний господарський суд, з огляду на те, що між сторонами у передбачений часиною восьмою статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячний строк додаткова угода до договору оренди укладена не була, а ФОП Шкарупа С. П. звернулася з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки після прийняття Радою рішення № 6/53/152, яке є чинним і у судовому порядку недійсним не визнавалося, тобто після висловлення орендодавцем заперечення проти продовження договору оренди, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач обрав спосіб захисту, який не передбачений законом або договором і який не може забезпечити захист прав сторони. Зазначив, що ефективним способом захисту прав, порушених внаслідок відмови від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, є визнання судом укладеною додаткової угоди.

Постановою від 21.01.2021 Верховний суд касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни залишив без задоволення. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 і рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у незміненій частині у справі №921/266/18 залишив без змін.

При цьому вказав на те, що враховуючи обраний позивачем у цій справі, яка переглядається, спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання уповноваженої особи Ради виконати свій обов`язок та підписати додаткову угоду до договору оренди землі (подану до Ради зі зверненням від 24.11.2017) у відповідності до вимог чинного законодавства, а також викладені вище висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що належним способом захисту порушеного права у випадку поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що позивачем у цій справі обрано неправильний спосіб захисту, який не забезпечить захисту порушеного права позивача.

Справа № 921/286/22

30.06.2022 Тернопільська міська рада звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни та Монастириської міської ради про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення - будівлю торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв.м., яка знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул. Протасевича за Шкарупою С.П. з одночасним припиненням права власності на цей об`єкт та закриттям розділу щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер №101.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.09.2022 позовні вимоги задовольнити. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення - будівлю торгівельно-побутового призначення загальною площею 34 кв. м., яка знаходиться за адресою: Тернопільська область. м.Тернопіль, вул. Протасевича за Шкарупою Світланою Павлівною з одночасним припиненням права власності на цей об`єкт та закриттям розділу щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер №101.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський, зокрема, виходив з того, що на момент реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення - будівлю торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв.м., яка знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул. Протасевича за Шкарупою С.П., остання не мала зареєстрованого права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться майно; доказів, що земельна ділянка надавалася саме для будівництва капітальної (не тимчасової) споруди; доказів про присвоєння об`єкту адресного номеру.

Пунктом 41 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, встановлено вичерпний перелік документів, які необхідно надати державному реєстратору для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, а саме:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Тобто, відповідно до наведеного Порядку, Сертифікат відповідності від 03.11.2011 р. є одним із вказаного переліку документів, які в сукупності дають реєстратору право здійснити у встановленому порядку державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В силу наведених норм закону сертифікат не може бути єдиним правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомості. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 в задоволенні апеляційної скарги Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни відмовлено. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 у справі №921286/22 залишено без змін.

Постановою від 11.05.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, касаційну скаргу суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шкарупи Світлани Павлівни залишив без задоволення. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 у справі №921/286/22 залишив без змін.

Із змісту статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

При цьому суд враховує те, що попередніми судами у наведених вище розглянутих справах №№ 921/102/15-г/7, 921/414/16-г/4, 921/716/16-г/17, 921/225/16-г/13, 921/231/17-г/17, 921/653/17-г/4, 921/266/18, 921/286/22 було встановлено певні обставини, які не повинні доказуватися в межах цієї справи та повинні братись судом до уваги, це зокрема такі обставини як:

1) Припинення між сторонами договірних орендних правовідносин за Договором оренди землі від 31.07.2009.

Так як позивачем, як орендарем не було дотримано процедури його поновлення на новий строк, а орендодавець - відповідач не погоджувався на подальшу оренду цієї земельної ділянки позивачем.

Вказаний договір оренди землі від 31.07.2009 також не може бути продовженим, оскільки не може бути продовженим договір, який закінчив свою дію.

2) Об`єкт торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту "вул. Протасевича" у м. Тернополі, на спірній земельній ділянці не є нерухомою будівлею, а є здійсненим зі сторони позивачем будівництвом саме тимчасової споруди.

Мотиви суду:

Закон надає орендодавцю, котрий завершив будівництво і прийняв об`єкт в експлуатацію, право на першочергове укладення договору оренди землі на строк до 50 років (ч.2 ст.19 Закону України "Про оренду землі"). Підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звела і ввела в експлуатацію такий об`єкт - зупинку громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення по вул. Протасевича в місті Тернополі. Про це свідчать згадані вище Акт готовності об`єкта до експлуатації №588 від 22.02.2011 року (Т.1, а.с. 30-31) а також Сертифікат відповідності №ТП00553 від 22 лютого 2011 року, виданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області (Т.1, а.с.32). На підставі цих доказів суд доходить висновку про наявність у позивачки права на першочергове укладення договору оренди.

Відповідач - Тернопільська міська рада - заперечує проти права підприємця Шкарупи С.П. на першочергове укладення договору оренди на тій підставі, що це право виникає лише у випадку спорудження об`єкту, визнаного нерухомим майном. Суд оцінює це заперечення критично. Ні в Законі "Про оренду землі", ні в судовій практиці не міститься такого обмеження. Єдина законна вимога - щоб об`єкт був введений в експлуатацію, при цьому його статус як нерухомого майна не впливає визнання за орендарем права на першочергове укладення договору оренди.

Складніше визначити об`єм права на першочергове укладення договору оренди. Єдиним місцем в нашому цивільному законодавстві, де згадується про таке право є ч.1 ст.19 Закону "Про оренду землі". За таких обставин, коли спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, котрий регулює подібні відносини (ч.10 ст.11 Господарського процесуального кодексу України).

Найбільш подібним за семантичним змістом до поняття "першочергове право" є поняття "переважне право", котре широко вживається в цивільному законодавстві. Так, ст.362 Цивільного кодексу України надає співвласникам переважне право купівлі частки у праві спільної власності. Той же Цивільний кодекс говорить про переважні права наймача на укладення договору найму на новий строк і на придбання речі, переданої в найм, у разі її продажу (ст.777). Сам Закон "Про оренду землі" оперує поняттям "переважне право" принаймні в двох випадках, а саме: переважне право орендаря на отримання орендованої землі у власність (ст.9) і переважне перед іншими особами право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк (ч.1 ст.33).

Проаналізувавши всі випадки вживання в законі поняття "переважне право" можна дійти висновків щодо його змісту. Так, переважне право співвласника на купівлю відчужуваної частки виникає лише у разі продажу частки у праві спільної часткової власності (ч.1 ст. 362 ЦК). Переважне право наймача на придбання речі виникає також лише у разі продажу речі (ч.2 ст. 777 ЦК). Орендар земельної ділянки користується переважним правом її викупити лише у разі її продажу (ч.1 ст.9 Закону України "Про оренду землі"). У тих же випадках, коли сторони не досягли згоди про умови продовження їхніх договірних відносин, договір найму чи оренди земельної ділянки припиняється (аб.3 ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.33 Закону України "Про оренду землі").

Тернопільська міська громада, як власник спірної земельної ділянки, володіє повноваженнями володіти, користуватися і розпоряджатися нею (ст.317 Цивільного кодексу України, ст.78 Земельного кодексу України). До елементів права власності належить і право здавати ділянку в оренду (ч.1 ст.4 Закону України "Про оренду землі). Відтак, Тернопільська міська рада володіє законними повноваженнями залишити земельну ділянку в своєму володінні. І лише в тому випадку, коли буде прийнято рішення про передання землі в оренду, підприємець Шкарупа С.П. зможе скористатися своїм першочерговим (переважним) правом.

Спірне рішення №8/22/105 від 27.01.2023 не передає спірної земельної ділянки іншому орендарю в порушення першочергового (переважного) права підприємця Шкарупи С.П. Відтак, підстав для визнання його недійсним в суду немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 73-75, 79, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Визнати за фізичною особою - підприємцем Шкарупою Світланою Павлівною, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) першочергове (переважне) право на укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,025 га, кадастровий номер :08:014:0024, розташованої в м.Тернополі, вул. Протасевича.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі оскаржити його до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2024 року.

Суддя Ю.О. Чопко