ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2024 р. Справа№ 910/10420/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 18.01.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.09.2023

у справі № 910/10420/23 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Агро-Еко XXI"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт"

про стягнення 500 000, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Агро-Еко XXI" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" про стягнення 500 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.01.2016 в частині повернення Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Агро-Еко ХХІ" грошових коштів у встановлений термін.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі №910/10420/23 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Агро-Еко XXI" 500000,00 грн основного боргу та 7500,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявними у матеріалах справи доказами доведено суду поза розумним сумнівом наявність у відповідача юридичного обов`язку повернути не пізніше 12.01.2018 отримані від позивача грошові кошти фінансової допомоги у розмірі 500000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі відповідач також просить призначити у справі судову почеркознавчу та судову технічну експертизи документів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.01.2016 підписано попереднім керівником ТОВ «Агро-Еко ХХІ» Бондарчуком Олександром, разом з тим 19.08.2021 відбулась зміна керівника на Марка Волошка, однак Бондарчук Олександр не передав новому керівнику будь-яку документацію щодо укладення означеного договору та додаткової угоди до нього.

Апелянт також зазначає, що у нового керівництва відповідача виникли сумніви, що договір та додаткова угода до нього були підписані саме 10.06.2016, а значно пізніше, вже після спливу встановленого статтею 267 ЦК України строку позовної давності. Дані обставини на думку заявника може бути здійснено за результатами проведення судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів. Однак, суд першої інстанції фактично не розглянув заявлене відповідачем відповідне клопотання.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивач подав відзив, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наголошуючи на необґрунтованості вимог апеляційної скарги.

Клопотання, заявлені учасниками справи до суду апеляційної інстанції

Як зазначалось вище, у апеляційній скарзі відповідачем було заявлено клопотання про призначення у справі №910/10420/23 судової почеркознавчої та судової технічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи відповідає час виконання підписів у додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ, даті, вказаній у цьому документі;

2) В який проміжок часу зроблено підписи на додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ?

3) Чи відповідає час виконання друкованого тексту у додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ», даті, вказаній у цьому документі?

4) в який проміжок часу надрукований текст додаткової угоди № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ»?

5) У якій послідовності виконувались реквізити у додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ»: текст, підпис, відтиск печатки, тобто що було виконано раніше в документі: підпис чи текст, відбиток печатки чи підпис, текст чи відбиток печатки?

6) Чи використовувався аркуш з підписом та відтиском печатки для виконання тексту у додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ»?

7) Чи використовувався аркуш з відтиском печатки для виконання тексту у додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ»?

8) Чи не накладений текст додаткової угоди № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ», на відбитки печаток та підписи?

9) Чи відповідає час нанесення відтиску печатки ТОВ «Твін Експерт» даті, яка зазначена у додатковій угоді № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІН ЕКСПЕРТ»?

10) У який проміжок часу нанесений відтиск печатки ТОВ «Твін Експерт» на додаткову угоду № 1 від 10.06.2016 до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 12.01.2016, укладеної між ТОВ ВКФ «АГРО-ЕКО ХХІ» та ТОВ «ТВІНЕКСПЕРТ»?

Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку зі зміною 19.08.2021 директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" від попереднього керівника новому не було передано договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 від 12.01.2016 та додаткової угоди до нього №1 від 10.06.2016, а тому у відповідача відсутні оригінали цих документів, що позбавляє можливості встановити справжність підписів сторін та відтисків печаток.

Крім того, на думку заявника, договір та додаткова угода до нього були підписані не 10.06.2016, а значно пізніше.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Аналіз перелічених вище норм Господарського процесуального законодавства дозволяє зробити висновок про те, що судова експертиза є одним із видів доказів.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи наведені положення судова експертиза призначається у випадку, коли для вирішення спору необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто, якщо висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В ухвалі також мають бути зазначені обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Господарські суди зобов`язані надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, які містяться в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, факти, які належать до предмета доказування, необхідно відрізняти від інших фактів, які встановлюються при розгляді справи, однак не пов`язані з правильним вирішенням питання про права і обов`язки сторін.

Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача суми позики у розмірі 500000,00 грн за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 від 12.01.2016.

Відповідно до умов договору, копія якого міститься в матеріалах справи, поворотна фінансова допомога надавалась відповідачу на 2 роки (з урахуванням додаткової угоди №1 до договору) з дати зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позичальника, у зв`язку з чим зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги виникло 12.01.2018.

Разом з тим у відповідача наявні сумніви, що договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 від 12.01.2016 та додаткова угода до нього №1 від 10.06.2016 укладені в дати, які зазначені у цих документах, оскільки в платіжних дорученнях на перерахування коштів за жовтень 2016 року відсутнє посилання на спірний договір, а тому відповідач вважає що кошти перераховані не за даним договором.

Колегія суддів зазначає, у матеріалах справи, окрім договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 від 12.01.2016 та додаткової угоди №1, наявні платіжні доручення №10 від 12.01.2016 та №11 від 12.01.2016, а також банківські виписки з рахунку позивача.

Тобто, у матеріалах справи наявні інші докази, дослідження яких у сукупності з досліджуваними документами дозволить суду встановити наявність чи відсутність підстав для задоволення позову, а отже і ухвалити судове рішення по суті позовних вимог без призначення судової експертизи.

При цьому, предметом доказування у даній справі не є питання обставин укладення договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а є питання встановлення порушення відповідачем умов такого договору в частині повернення позивачу грошових коштів.

Крім того, відповідачем не наведено вагомих підстав для наявності сумнівів щодо справжності підпису керівника відповідача та відтиску печатки на договорі про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та додаткової угоди до нього, а акт звірки не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує надання чи ненадання позики.

Також слід наголосити, що з огляду на сукупність умов, передбачених статті 99 ГПК України для призначення експертизи, зокрема, дійсність чи недійсність правочину визначається не лише наявністю підпису на договорі та печатки, а й з урахуванням інших обставин, передбачених Цивільним кодексом України.

Суд апеляційної також враховує, що відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 від 12.01.2016 та додаткова угода №1 від 10.06.2016 містять відтиски печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт".

Вказане свідчить про те, що оскільки відповідачем не надано суду доказів втрати чи викрадення печатки, Товариство з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" на власний розсуд скористалося правом скріплення підписів на документах печаткою підприємства.

З урахуванням викладеного, висновок експертизи у даному випадку не має вирішального значення для вирішення цього спору з огляду на те, що наявність або відсутність відбитка печатки відповідача на договорі та додатковій угоді не створює юридичних наслідків.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, відсутні підстави для призначення судової технічної експертизи, оскільки:

- дійсність чи недійсність правочину визначається не лише наявністю підпису на договорі, а й з урахуванням інших обставин справи;

- наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності дозволяють суду ухвалити рішення по суті позовних вимог без призначення експертизи;

- відповідач не надав доказів на підтвердження втрати, викрадення печатки або доказів того, що печатка іншим незаконним шляхом вибула з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт".

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 12.01.2016 між ТОВ "Твін Експерт" (позичальник) та ТОВ «Агро-Еко XXI» (кредитор) було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1 (надалі - договір), за умовами пунктів 1.1 - 1.5 якого позивач зобов`язався надати відповідачу 500 000,00 грн. строком на 5 місяців з моменту зарахування коштів на поточний банківський рахунок відповідача. У свою чергу, відповідач зобов`язався повернути отримані за договором грошові кошти по закінченню 5-ти місячного строку на банківський рахунок позивача.

10.06.2016 між сторонами договору додаткова угода №1, відповідно до якої була досягнута домовленість про внесення змін до п. 1.4 договору та викладено його в наступній редакції: "фінансова допомога надається строком на два роки з дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на розрахунковий рахунок позичальника, з можливістю дострокового повернення".

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу суму позики у розмірі 500000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №10 від 12.01.2016 та №11 від 12.01.2016 (додатки №6 та №7 до відповіді на відзив) та банківською випискою з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з повернення суми позики, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 500 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, заслухавши пояснення представника відповідача-3, дійшов висновку щодо задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи (платіжні доручення №10 від 12.01.2016 та №11 від 12.01.2016 та банківська виписка з рахунку позивача) підтверджується перерахування позивачем та отримання відповідачем 500000,00 грн на підставі договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором.

Суд відзначає, що доказів погодження між сторонами продовження строку позики в матеріалах справи не міститься, а відтак, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та п. 1.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.06.2016 до договору) відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму позики не пізніше 12.01.2018.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 500000,00 грн, а строк виконання грошового зобов`язання на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 500000,00 грн на підставі договору за надану позику. При цьому, заперечення відповідача щодо позову є необґрунтованими і не спростовують факту наявності заборгованості, доказів її погашення відповідачем також не надано.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Агро-Еко ХХІ" про стягнення з ТОВ "Твін Експерт" заборгованості у розмірі 500000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи відповідача в частині неналежного виконання приймання-передачі документів при зміні керівника, оскільки ці правовідносини ніяким чином не впливають на обсяг цивільних прав та обов`язків відповідача перед третіми особами, у тому числі відносно позивача.

Доводи відповідача про відсутність належного підтвердження факту надання позивачем грошових коштів фінансової допомоги спростовуються наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №10 від 12.01.2016 та №11 від 12.01.2016.

У свою чергу, заперечуючи факт отримання грошових коштів за наданими суду позивачем платіжними дорученнями відповідач мав можливість надати суду банківські виписки за визначеним платіжними дорученнями власним банківським рахунком за період часу з 12.01.2016 до 15.01.2016 для спростування твердження позивача про надання грошових коштів. Відповідні докази відсутні у матеріалах справи.

Відповідно, відхиляються доводи відповідача про відсутність документального підтвердження факту виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №1 від 12.01.2016.

Доводи відповідача в частині нераціонального використання своїх прав позивачем судом не приймаються, оскільки вони по суті є лише суб`єктивним оціночним судженням, яке протирічить позитивно-правовому регулюванню статті 12 Цивільного кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі №910/10420/23 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі №910/10420/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі №910/10420/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10420/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 29.01.2024.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка