ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29.01.2024м. ДніпроСправа № 904/273/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О., розглянувши заяву про видачу судового наказу:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "І-Пак" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води" (Дніпропетровська обл., Царичанський р-н, смт Царичанка(з)

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "І-Пак" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води" заборгованості в розмірі 71235,38грн та витрати по сплаті судового збору.

За розпорядженням керівника апарату суду від 23.01.2024 №38 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи", відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Загинайко Т.В., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 для розгляду заяви про видачу судового наказу призначено суддю Татарчука В.О.

Проаналізувавши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "І-Пак" зазначив, що між ТОВ "І-Пак" (постачальником) та ТОВ "Царичанський завод мінеральної води" (покупцем) було встановлено зобов`язальні відносини, у відповідності до яких постачальник зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець - прийняти товар та сплатити постачальнику вартість товару на досягнутих сторонами умовах.

Підставою для звернення до суду із даною заявою заявник вказав неналежне виконання боржником (покупцем) своїх зобов`язань зі сплати поставленого постачальником товару.

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, надав копії документів, а саме:

- акт звірки взаємних розрахунків станом на грудень 2023;

- акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-08.06.2023;

- видаткова накладна №190 від 17.03.2023;

- товарно-транспортна накладна №P190 від 17.03.2023;

- гарантійний лист №124 від 16.06.2023.

Частинами 1, 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються:

- копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Однак, матеріали наведеної заяви не містять посилання на договір, укладений у письмовій (в тому числі електронній) формі, на підставі якого ґрунтуються вимоги заявника.

Так, в порушення наведеного, заявник заявив вимогу про стягнення грошової заборгованості, яка не відповідає вимогам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "І-Пак" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанський завод мінеральної води" заборгованості в розмірі 71235,38грн та витрати по сплаті судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 29.01.2024 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук