ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3102/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк"

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023

по справі №916/3102/23

за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк"

до Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана

про стягнення 114 537,35 грн,

(суддя першої інстанції: Желєзної С.П., дата та місце ухвалення рішення: 18.10.2023 року, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка,29),

У липні 2023 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі по тексту АТ "Акцент-Банк") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана про стягнення заборгованості у розмірі 114 537,35 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 98 383,51 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6177,84 грн., заборгованості за винагородою у розмірі 3476 грн. та штрафу у розмірі 6500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором №20.25. від 20.10.2021 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 позов задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитом у розмірі 98 383,51 грн., заборгованість за процентами у розмірі 6177,84 грн., судовий збір у розмірі 2450,23 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

У своєму рішенні суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту, а також заборгованість за процентами та комісією, оскільки на думку суду, позивач реалізував право передбачене договором на дострокове виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором №20.25. від 20.10.2021 у строк до 25.04.2023.

При цьому, суд зазначив, що право АТ "Акцент-Банк" нараховувати проценти та винагороду припинилось 25.04.2023, а, отже, після спливу зазначеного строку підстави для здійснення будь-яких нарахувань за договором відсутні, тому суд дійшов висновку про необхідність перерахунку заявлених до стягнення процентів та винагороди.

Здійснивши розрахунок процентів та винагороди у строк до 25.04.2023, господарський суд зазначив, що на вказану дату заборгованість відповідача по процентам складала 14 193,92 грн., заборгованість за комісією складала 10 398,58 грн. (всього 24 592,50 грн.). Враховуючи наявність у позивача права вимагати стягнення процентів та винагороди, нарахованих лише по 25.04.2023 включно, господарський суд дійшов висновку, що за рахунок здійснених відповідачем платежів на суму 16 907,30 грн. мають бути у повному обсязі задоволені вимоги Банку за винагородою (16 907,30 грн. - 10 398,58 грн. = 6508,72 грн.), а також частково вимоги Банку за процентами (14 193,92 грн. 6508,72 грн. = 7685,20 грн.).

Суд першої інстанції зазначив, що Банк, крім стягнення заборгованості за тілом кредиту, має право вимагати стягнення з Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана процентів у розмірі 7 685,20 грн. Проте, з огляду на відсутність у суду повноважень на вихід за межі позовних вимог, суд зазначив, що з Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана мають бути присуджені до стягнення проценти у розмірі 6177,84 грн., заявлені Банком у позовній заяві.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Акцент-Банк" до Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана про стягнення заборгованості за тілом кредиту з процентами та комісією підлягають частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення із відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 98 383,51 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6 177,84 грн.

Відмовляючи у стягненні штрафу у розмірі 6500 грн. суд, посилаючись на п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, дійшов висновку про відсутність у Акціонерного товариства "Акцент-Банк" права вимагати у відповідача сплати штрафу. З посиланням на п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, суд зазначив що після введення в дію воєнного стану в Україні, позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана 6 500 грн. штрафу задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з даним рішенням, Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 по справі №916/3102/23 в частині відмови у стягненні винагороди у розмірі 1507,36 грн. та задовольнити вимоги позивача в цій частині в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що суд, розподіляючи погашення зазначив про необхідність погашення винагороди на підставі ст.534 Цивільного кодексу України в першу чергу, а процентів - в другу. Керуючись даною статтею суд відніс винагороду до витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання, з чим не погоджується скаржник. Апелянт зазначив, що до витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання можуть відноситись: судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу, оплата послуг експерта, тощо), витрати у виконавчому провадженні, витрати щодо досудового урегулювання тощо, але в жодному разі не винагорода, яка передбачена кредитним договором і сплачується боржником навіть за умови належного виконання кредитного договору.

На переконання апелянта, винагороду потрібно відносити до тієї ж категорії що і проценти.

Саме за таких зарахувань суд повинен був стягнути на користь позивача не лише проценти в розмірі 6177,84 грн., а і винагороду в розмірі 1507,36 грн. При такому стягненні із внесеної суми в розмірі 16907,30 грн., суд повинен був врахувати на винагороду 8891,22 грн. та на проценти 8016,08 грн.

Отже апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а отже підлягає скасуванню в частині відмови в стягнення винагороди у розмірі 1507,36 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Акцент-Банк" залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст.258 Господарського процесуального кодексу України, та роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто апелянту.

27.11.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства „Акцент-Банк" надійшла заява про усунення недоліків, допущених при зверненні з апеляційною скаргою, до якої апелянт надав докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками відповідачу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства „Акцент-Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 по справі №916/3102/23; вирішено розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Акцент-Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 по справі №916/3102/23 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3102/23.

14.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3102/23.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, що у відповідності до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2021 між АТ „Акцент-Банк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Ахієвим А. (Позичальник) було укладено Кредитний договір №20.25. (далі - Договір), істотними умовами кредитування згідно якого є наступні: вид кредиту - строковий кредит; ліміт договору складає 110 000 грн.; термін повернення кредиту - 18.10.2024, за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90%; Позичальник щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми ліміту у поточну дату сплати процентів; сплата винагороди здійснюється у гривні, розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору Банк зобов`язується надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів Позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання Позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12 цього Договору.

Умовами п. п. 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п. 4.1, 4.2., 4.3 цього Договору; повернути кредит у терміни, встановлені п. п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього Договору; сплатити Банку винагороду відповідно до п. п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього Договору.

Згідно з п. 2.3.2 Договору при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, Банк, на свій розсуд, має право, зокрема, змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п. 4.5 Договору Позичальник сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А. 10 цього Договору.

Згідно з п. 5.8 Договору у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 гривень + 5 % від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Графік погашення кредиту викладений у Додатку №1 до Кредитного договору №20.25. від 20.10.2021 та містить відомості про терміни повернення частини кредиту та сплати процентів; розмір частини кредиту та суми процентів, що підлягають сплаті; суму комісійних винагород; загальну суму, яка має бути сплачена Позичальником у дату погашення кредиту. Так, згідно вказаного графіку щомісячний платіж Позичальника складав 5 024,25 грн., останній платіж мав бути сплачений на рахунок Банку 18.10.2024.

На підтвердження факту видачі кредитних коштів відповідачу Банком було надано меморіальний ордер від 20.10.2021 на суму 110 000 грн. (а.с.23). При цьому, на підтвердження факту часткового виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором АТ „Акцент-Банк" було надано суду виписку по особовому рахунку (а.с.21) за період з 20.10.2021 по 26.05.2023, з якої вбачається, що загальна сума внесених відповідачем грошових коштів на виконання зобов`язань за кредитним договором складає 50 057,30 грн., з яких 16 907,30 грн. були сплачені позивачем протягом періоду з 05.05.2023 по 19.05.2023.

18.04.2023 АТ „Акцент-Банк" звернулось до Ахієва А. із вимогою (а.с.17) про дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором №20.25. від 20.10.2021 у строк до 25.04.2023 у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань. Так, Банк просив сплатити заборгованість за Договором, розмір якої станом на 18.04.2023 складав 121 013,02 грн. На підтвердження факту направлення вказаної претензії на адресу відповідача АТ „Акцент-Банк" було надано суду лист з описом вкладення (а.с.13) про направлення відповідачу вимоги вих. №827 від 18.04.2023 за Кредитним договором №20.25. від 20.10.2021 та список згрупованих поштових відправлень за 21.04.2023.

У поданій до суду позовній заяві Банком було наголошено, що неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором №20.25. від 20.10.2021 в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів та винагороди, стало підставою для направлення відповідачу вимоги про дострокове виконання зобов`язань, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Як зазначалося раніше, судове рішення місцевого господарського суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні 1 507,36 грн. заборгованості за винагородою та невірності розрахунку місцевого господарського суду, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення в межах вимог апеляційної скарги.

В силу ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6, 627, 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом надана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами у справі укладений кредитний договір, який підпадає під правове регулювання норм § 1 і 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (§1 та §2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України встановлено, що відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного АТ „Акцент-Банк", заборгованість Позичальника за тілом кредиту станом на 26.05.2023 становила 98383,51 грн. При цьому, заборгованість за процентами та винагородою була розрахована Банком із урахуванням здійснених позивачем платежів протягом періоду з 05.05.2023 по 19.05.2023 у розмірі 16 907,30 грн.

Здійснивши розрахунок процентів та винагороди у строк до 25.04.2023, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що на вказану дату заборгованість відповідача по процентам складала 14 193,92 грн., заборгованість за комісією складала 10 398,58 грн. (всього 24 592,50 грн.).

Згідно зі ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З огляду на приписи чинного законодавства, а також враховуючи обставини справи, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що в даному випадку винагороду потрібно відносити до тієї ж категорії що ї проценти, тому суд повинен був врахувати погашення на проценти і винагороду саме в такій пропорції, як вирахував банк (заборгованість за процентами з урахуванням сплачених сум: 14193,92 грн. - 8016,08 грн. = 6177,84 грн.; заборгованість за винагородою з урахуванням сплачених сум: 10398,58 грн. - 8891,22 грн. = 1507,36 грн.)

Судом враховано, що відповідно до п. 4.9. Договору зобов`язання за цим Договором, у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п. п. 2.2.13, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору.

За результатами дослідження вказаного вище пункту Договору, суд дійшов висновку про те, що Договором не встановлено черговості погашення вимог кредитора, окрім як за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки.

Таким чином, помилковим є розрахунок, здійснений місцевим господарським судом в частині необхідності погашення винагороди на підставі ст.534 Цивільного кодексу України в першу чергу, а процентів в другу. Судом першої інстанції помилково віднесено винагороду до витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання, оскільки в даному випадку винагорода передбачена кредитним договором і сплачується боржником навіть за умови належного виконання кредитного договору.

З урахуванням викладеного, враховуючи помилковість здійсненого судом першої інстанції розрахунку, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості про стягнення винагороди в розмірі 1507,36 грн. - скасуванню, з прийняттям нового рішення в цій частині - про задоволення позовних вимог, виклавши резолютивну частині рішення в редакції суду апеляційної інстанції.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку мало місце порушення господарським судом норм матеріального права в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог щодо винагороди за кредитне обслуговування, що є підставою для задоволення апеляційної скарги позивача.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Акцент-Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 по справі №916/3102/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 по справі №916/3102/23 в частині відмови у стягненні з відповідача 1507,36 грн. винагороди за кредитне обслуговування скасувати.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2023 по справі №916/3102/23 в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана ( АДРЕСА_1 , інд.код: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства „Акцент-Банк (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11; ідентифікаційний код: 14360080) заборгованість за кредитом у розмірі 98 383,51 грн. /дев`яносто вісім тисяч триста вісімдесят три грн. 51 коп./, заборгованість за процентами у розмірі 6177,84 грн. /шість тисяч сто сімдесят сім грн. 84 коп./, заборгованість за винагородою у розмірі 1507,36 /тисяча п`ятсот сім грн. 36 коп/, судовий збір у розмірі 2485,40 грн. /дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять грн. 40 коп./.

3.В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ахієва Амірхана ( АДРЕСА_1 , інд.код: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства „Акцент-Банк (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11; ідентифікаційний код: 14360080) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4026,00 грн.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош