ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 року м. Дніпро Справа № 904/3938/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р.

(суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича про стягнення заборгованості за Договором №170758-КС-001 про надання кредиту від 25.01.2021р., в розмірі 47 153, 85 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту, у сумі 20 000 грн., суми прострочених платежів по процентах, у сумі 26 153, 85 грн., суми прострочених платежів за комісією, у сумі 1 000 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо кредиту за договором про надання кредиту від 25.01.2021р. № 170758-КС-001, в частині своєчасного погашення кредиту.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 20000 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26 153,85грн. загального залишку заборгованості за процентами, 1000 грн. загального залишку заборгованості за комісією та 2147, 20 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", Фізична особа-підприємець Мороз Антон Миколайович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що відкрите виконавче провадження № 66358483 відбувається щодо стягнення заборгованості за договором № 170758-КС-001, про надання кредиту від 25.01.2021р. дублює усі вимоги, викладені Позивачем у позові до Господарського суду Дніпропетровської області. Постановою про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 66358483 усі рахунки в банківських установах були арештовані на суму 51884,23 грн. (ця сума враховує стягнення на користь ТОВ "Бізнес Позика і винагороду приватному виконавцю за проведення виконавчих дій). Цей факт був підтверджений наданими документами: Постановою про арешт коштів боржника, Постановою про відкриття виконавчого провадження, Постанови про стягнення основої винагороди, Постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Скаржник також вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальність "Бізнес Позика" вже намагалося стягнути з Скаржника кошти шляхом подачі до Господарського суду Дніпропетровської області заяви про видачу судового наказу за вимогою, про стягнення (справа № 904/702/23 від 07.02.2023р.). 13.02.2023р. суд видав судовий наказ, про стягнення заборгованості за договором №170758- КС-001 від 25.01.2021р., у розмірі 47 153,85 грн. (в т.ч.: платежі по тілу кредиту у розмірі 20 000,00 грн., платежі по процентах, у розмірі 26 153,85 грн. та платежі за комісією 1 000,00 грн.) та витрати на сплату судового збору за подання заяви у розмірі 268,40 грн., але вже 07.03.2023р. Господарський суд Дніпропетровської області скасував судовий наказ у справі № 904/702/23. Наразі виконавче провадження № 66358483 та виконавчий напис від 22.06.2021р. № 14465 дозволяють приватному виконавцю стягувати грошові кошти на користь ТОВ "Бізнес Позика", а рішення Господарського суду Дніпропетровської області дублює це вже чинне стягнення по договору № 170758-КС-001 про надання кредиту від 25.01.2021р.. Таким чином, на думку Скаржника, ігнорується той факт, що стягнення є подвійним, що суперечить ст.61 Конституції України.

Також Скаржник вказує на те, що з боку відповідача були додані усі можливі документи та викладено повну картину обставин, які суперечать законодавству України.

Скаржник вважає, що у разі скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. у справі № 904/3938/23, Позивач не буде позбавлений інших можливостей захистити свої права, адже відбувається стягнення за виконавчим провадженням № 66358483.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Дармін М.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/3938/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. у справі №904/3938/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

06.11.2023р. матеріали справи № 904/3938/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2023р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. у справі № 904/3938/23 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 2576 грн. 64 коп..

Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20.11.2023 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі, тощо, визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Іванова О.Г., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. (суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро) у справі № 904/3938/23, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.02.2024р., у зв`язку з усуненям обставин, що зумовили зміну скаду колегії судді, а саме виходом на роботу судді Дарміна М.О., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2024 р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. у справі № 904/3938/23 до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (Кредитодавець) 25.01.2021р. направило Фізичній особі - підприємцю Морозу Антону Миколайовичу (Позичальник) пропозицію (оферту) укласти Договір № 170758-КС-001 про надання кредиту.

25.01.2021р. Фізична особа - підприємець Мороз Антон Миколайович прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 170758-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направлено Фізичній особі - підприємцю Морозу Антону Миколайовичу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G6633, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.

25.01.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та Фізичною особою - підприємцем Морозом Антоном Миколайовичем укладено Договір № 170758-КС-001 про надання кредиту (далі - договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано у порядку, визначеному ст.12 Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти, в розмірі 20 000, 00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 16 тижні.

Процента ставка: в день 1, 5724732, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 1000, 00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 20000, 00 грн.

Термін дії договору до 17.05.2021р..

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 39 040, 00 грн.

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п. 2 договору).

Пунктом 3 договору сторонами визначено графік платежів, відповідно до якого кредит підлягає сплаті щомісячно рівними платежами, у сумі 4 880 грн., починаючи з 08.02.2021р. та з терміном остаточного повернення не пізніше 17.05.2021р..

У разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу визначеного Графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному Розділом 5 Правил (п. 4 договору).

Згідно з п. 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. 8 договору).

Відповідно до п. 9 договору, договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами.

Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України (п.10 договору).

Позивач стверджує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав позичальнику грошові кошти, в розмірі 20 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

На підтвердження приналежності відповідачу банківської картки № НОМЕР_2 , на яку перераховувались кредитні кошти, позивач надав скріншот з системи онлайн банку АТ "Універсал Банк".

Однак, як зазначає позивач, до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, відповідно до розрахунку заборгованості за договором.

Позивач зазначає, що Фізична особа-підприємець Мороз Антон Миколайовича належним чином умови договору не виконав, у зв`язку з чим, станом на момент подачі позову заборгованість відповідача за договором становить 47 153, 85 грн., з яких: 20 000 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26 153, 85 грн. загального залишку заборгованості за процентами, 1000 грн. загального залишку заборгованості за комісією.

Вказані обставини стали підставою для звернення Позивача до суду з позовом про стягнення 20 000 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26 153, 85 грн. загального залишку заборгованості за процентами, 1000 грн. загального залишку заборгованості за комісією.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем згідно графіку погашення кредиту та у порядку і строки визначені договором, в матеріалах справи такі докази відсутні, у зв`язку з чим, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо погашення 20 000,00 грн. кредиту, 26 153, 85 грн. процентів, та платежів за комісією, у сумі 1 000 грн., а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погожується з таким висновком суду першої інстанції,з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), в листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано використання підпису в сфері електронної комерції, відповідно до якої якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

За приписами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, за договором позики та кредитним договором обов`язку позикодавця (кредитодавця) передати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти, якщо це передбачено договором.

Таким чином, договір позики та кредитний договір вважаються виконаними в момент повернення позичальником грошових коштів, такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплати процентів, якщо це передбачено договором.

За наявними у справі доказами позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме: перерахував на банківську карту відповідача кредитні кошти.

Вище встановлено, що 25.01.2021р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (Кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Морозом Антоном Миколайовичем (Позичальник) укладено Договір № 170758-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти, в розмірі 20 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 16 тижні.

Процента ставка: в день 1, 5724732, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 1000, 00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 20000, 00 грн.

Термін дії договору до 17.05.2021р..

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 39 040, 00 грн.

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п. 2 договору).

Пунктом 3 договору сторонами визначено графік платежів, відповідно до якого кредит підлягає сплаті щомісячно рівними платежами, у сумі 4 880 грн., починаючи з 08.02.2021р. та з терміном остаточного повернення не пізніше 17.05.2021р..

У разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу визначеного Графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному Розділом 5 Правил (п. 4 договору).

Згідно з п. 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. 8 договору).

Відповідно до п. 9 договору, договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами.

Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України (п.10 договору).

За наявними у справі доказами, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а саме перерахував на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ "Приватбанк", кредитні кошти в загальній сумі 20 000,00 грн..

Згідно Графіку погашення заборгованості, відповідач повинен був 08.02.2021р., 22.02.2021р., 08.03.2021р., 22.03.2021р., 05.04.2021р., 19.04.2021р., 03.05.2021р.,17.05.2021р. сплачувати позивачу загальну суму, що підлягає погашенню за кредитним договором та складається з суми заборгованості за кредитом, а також суми процентів за користування кредитом і комісії за надання кредиту.

Відтак, з урахуванням визначеного у договорі Графіку кінцевим терміном сплати останнього платежу по кредиту є 17.05.2021р..

За приписом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Доказів погашення відповідачем заборгованості за користування кредитом за спірним кредитним договором у строки, погоджені сторонами у Графіку погашення заборгованості, матеріали справи не містять.

Відтак, відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом згідно з графіком платежів, погодженим сторонами у договорі, не виконав.

Вказані обставини не спростовані відповідачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що задоволення позовних вимог у справі № 904/3938/23 призведе до подвійного стягнення, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 03.08.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. на підставі заяви про примусове виконання рішення від Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та на підставі виконавчого напису від 22.06.2021 року № 14465, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бридігою В.О. було відкрито виконавче провадження № 66358483.

На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/7034/21 від 17.08.2021р. зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 14465 від 22.06.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бригідою В.О., у виконавчому провадженні № 66358483, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доказів звернення відповідача до суду та відкриття провадження у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Скаржником не надано.

Як слушно зазначив суд першої інстанції, подвійне стягнення заборгованості є протизаконним. Необхідною умовою для вчинення виконавчих написів нотаріусом є безспірність заборгованості. У випадку оскарження виконавчого напису боржником суд може визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, проте вищезазначене не позбавляє стягувача права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з боржника у відповідному розмірі. Однак, у випадку остаточної відмови у позові про стягнення заборгованості, або скасування судового рішення, яким було задоволено позов стягувача, останній більше не матиме можливості звернутися до суду з ідентичними вимогами. Отже, відмова у позові у справі № 904/3938/23 та одночасне визнання виконавчого напису призведе до порушення прав позивача та унеможливить їх відновлення в повному обсязі в майбутньому.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, натомість відповідачем не доведено обґрунтованості своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороза Антона Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023р. залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта - Фізичну особу-підприємця Мороза Антона Миколайовича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус