ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2024 р. Справа№ 910/10078/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 31.01.2024 у справі №910/10078/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023

у справі № 910/10078/23 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 464 597,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 249 686,83 грн. за виконані за договором на виконання робіт: «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок 6. Турбінне відділення. Заміна комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВП. СНЕ ТВ. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи.» № 2611/2021 від 26.11.2021, але неоплачені роботи, 3 % річних в сумі 22 609,76 грн. та інфляційних втрат в сумі 192 300,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договору на виконання робіт: «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок 6. Турбінне відділення. Заміна комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВП. СНЕ ТВ. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи.» № 2611/2021 від 26.11.2021, в частині оплати за виконані позивачем роботи.

В суді першої інстанції відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 позовні вимоги задоволені повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено основну заборгованість в сумі 249 686,83 грн., 3 % річних в сумі 22 609,76 грн., інфляційні втрати в сумі 192 300,62 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 6 968,96 грн.

Розглядаючи спір сторін по суті, суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті виконаних позивачем за спірним договором робіт, з огляду на що позивач має право на стягнення з відповідача як основного боргу, так і 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення розмірах.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що рішення суду в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат таким, що ухвалено на підставі неправильного застосування норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи та про те, що судом порушені норми процесуальні, що також є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- позивачем безпідставно нараховано інфляційні втрати та 3 % річних на суму заборгованості, до складу якої включено ПДВ, оскільки позивачем було застосовано касовий метод нарахування ПДВ, у позивача ще не виникли податкові зобов`язання, а виконання робіт, відповідно до довідки про вартість будівельних робіт від 15.12.2021 не призводить до ПДВ-наслідків, в тому числі і до нарахування на суму ПДВ інфляційних втрат та відсотків річних;

- судом першої інстанції не було враховано те, що позивачем при розрахунку 3 % річних було допущено помилку, а саме - включено день оплати (12.08.2022) до періоду нарахування 3 % річних;

- у позовній заяві позивач зазначив, що оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви, наявні у позивача, що не відповідає дійсним обставинам, так як позивач був зареєстрований в м. Енергодарі, але змінив податкову адресу та місцезнаходження, перереєструвавшись на підконтрольній Україні території (м. Запоріжжя). Суд першої інстанції не дослідив оригінали документів, які позивач повинен був надати суду в підтвердження заявлених позовних вимог, однак їх не надав, оскільки «фізичне» їх вивезення з окупованої військами Російської Федерації території несло загрозу життю та здоров`ю особам, які їх би вивозили. Вказане свідчить про те, що суд ухвалив рішення на підставі копій документів, доданих до позовної заяви, не поставивши від сумнів відповідність поданих копій оригіналам.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023, справу № 910/10078/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10078/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/10078/23.

17.10.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею, у відрядженні розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 09.1-08/4300/23 від 23.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3468/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко А.І..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 залишено без руху апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 та надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 10 453,44 грн.

14.11.2023 від скаржника до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява, до якої, зокрема, додані докази сплати судового збору у зазначеному розмірі.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. на підготовці для підтримання кваліфікації в НШСУ розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4591/23 від 15.11.2023 був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Так, згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2023, справу № 910/10078/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді - Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 прийнято до свого провадження у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.12.2023 о 14:00 год.

22.11.2033 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач, з посиланням на те, що:

- за змістом положень ч. 2ст. 625 ЦК України 3 % річних нараховуються на суму боргу, а сумою боргу у спірних відносинах є сума коштів, яку, згідно з умовами укладеного між сторонами договору, відповідач мав сплатити, але не сплатив за виконані позивачем роботи, тобто 249 686,83 грн.;

- отже, законодавець абсолютно однозначно вказує, на яку саме суму мають нараховуватися відсотки та інфляційні втрати в разі порушення грошового зобов`язання, і податкові зобов`язання кредитора в цьому контексті жодного значення не мають. Так само з бази нарахування зазначених додаткових платежів не мають попередньо вираховуватися інші прямі витрати боржника, які він має сплатити, отримавши від кредитора належне. Натомість, алгоритм застосування відсотків та інфляційних нарахувань, що їх пропонує застосовувати відповідач, жодного правового підґрунтя під собою не має;

- наполягаючи на некоректності здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та відсотків, Відповідач не надає контр розрахунку відповідних нарахувань, який вважав би коректним, що свідчить про те, що апеляційну скаргу подано з єдиною метою безпідставного затягування розгляду справи та наступного виконання рішення, а такі дії, в свою чергу, в силу статті 43 ГПК України кваліфікуються як зловживання процесуальними правами;

- частиною 6 статті 91 ГПК України встановлено, що суд не приймає до уваги письмовий доказ, не поданий в оригіналі, лише у випадку, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, проте відповідач не ставив під сумнів відповідність оригіналу копій письмових доказів, доданих позивачем до позовної заяви і надісланих відповідачу,

просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить розглянути справу за відсутності його представника.

28.11.2023 до суду від відповідача надійшла заява про повернення судового збору, у якій відповідач просить постановити ухвалу по справі № 910/10078/23 про повернення йому зайвої суми судового збору в розмірі 2 090,69 грн., сплаченої платіжною інструкцією № 8865 від 13.11.2023 на суму 6 585,04 грн.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею, у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4912/23 від 14.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10078/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В., розгляд апеляційної скарги призначено на 23.01.2024 об 11:45 год.

В судовому засіданні 23.01.2024 представник відповідача повідомив суд про зміну організаційно-правової форми відповідача, з огляду на що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 розгляд апеляційної скарги відкладено на 31.01.2024 о 14:00 год., серед іншого, для надання відповідачу можливості подати докази зміни організаційно-правової форми.

24.01.2024 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про залучення до участі у справі правонаступника відповідача, в якій відповідач просить залучити до участі у справі правонаступника відповідача Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про залучення до участі у справі правонаступника відповідача, замінено відповідача у справі № 910/10078/23 - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) на його правонаступника - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661).

Станом на 31.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу, інших клопотань від учасників справи не надходило.

Позивач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

26.11.2021 позивач (підрядник) та Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (замовник), правонаступником якого є Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі замовник, відповідач), уклали договір на виконання робіт: «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок 6. Турбінне відділення. Заміна комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВП. СНЕ ТВ. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи.» № 2611/2021 (далі Договір), в п. 1.1 якого погодили, що відповідач доручає, а позивач зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах ціни робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації, роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок 6. Турбінне відділення. Заміна комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВП. СНЕ ТВ. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи.», і передати виконані роботи відповідачу у встановлені строки у стані, який відповідає проектно-кошторисній документації, будівельним нормам та Технічним вимогам (невід`ємний додаток № 3 до Договору).

Пунктом 2.5 Договору визначено, що оплата виконаних робіт відповідачем проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки відповідачем.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що на виконання умов Договору позивач виконав роботи на загальну суму 1 106 367,81 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт (примітна форма № КБ-3) за грудень 2021 № 1 та № 2 від 15.12.2021 на суму 830 666,80 грн. та 275 701,01 грн. відповідно.

В рахунок оплати виконаних позивачем робіт відповідач платіжними дорученнями № 7482 від 11.08.2022 та № 7485 від 11.08.2022 перерахував позивачу 856 680,98 грн..

За таких обставин неоплаченою залишилася заборгованість в сумі 249 686,43 грн. (1 106 367,81-856 680,98).

Колегія суддів зазначає про те, що з наданих позивачем копії листа відповідача № 21-4361/08-вих від 19.07.2023 та доданого до нього акту звірки взаємних розрахунків за період: 31.03.2023 слідує, що відповідач проти наявності вказаної заборгованості не заперечує.

З огляду на невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті виконаних за Договором робіт позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути основний борг в сумі 249 686,43 грн., 3 % річних в сумі 22 609,76 грн. та інфляційних втрат в сумі 192 300,62 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів зауважує на тому, що відповідач фактично не заперечує проти факту виконання позивачем робіт на заявлену до стягнення суму.

З огляду на досліджені документальні докази, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті робіт на суму 249 686,43 грн., а відтак, позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі 249 686,43 грн.. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення, нарахованих на суму основного боргу, 3 % річних в сумі 22 609,76 грн. та інфляційних втрат в сумі 192 300,62 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати виконаних за Договором робіт, позивач відповідно до положень ст. 625 ЦК України має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань інфляційні втрати та звернутися за їх стягненням до суду.

Колегія суддів вважає помилковими твердження відповідача про те, що позивачем безпідставно нараховано інфляційні втрати та 3 % річних на суму заборгованості, до складу якої включено ПДВ, оскільки позивачем було застосовано касовий метод нарахування ПДВ, у позивача ще не виникли податкові зобов`язання, а виконання робіт, відповідно до довідки про вартість будівельних робіт від 15.12.2021 не призводить до ПДВ-наслідків, в тому числі і до нарахування на суму ПДВ інфляційних втрат та відсотків річних так як:

- згідно з п.14.1.266 п. 14.1 ст. 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на рахунки платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг, на електронний гаманець у емітента електронних грошей та/або на рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг, з електронних гаманців у емітента електронних грошей та/або з рахунків в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг);

- умовами Договору, зокрема, розділом 2, а також довідкою про вартість виконаних робіт за договором, остання визначена з урахуванням ПДВ;

- при цьому дата виникнення у позивача податкових зобов`язань та дата віднесення сум податку до податкового кредиту не є взаємопов`язаною із сумою заборгованості за Договором, в частині стягнення якої відповідач судове рішення не оскаржив;

- зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Щодо посилань відповідача на те, що суд першої інстанції не дослідив оригінали документів, які позивач повинен був надати суду в підтвердження заявлених позовних вимог, однак їх не надав, колегія суддів зазначає про те, що:

- ч. 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього;

- за змістом положень ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги;

- відповідач не ставить під сумнів відповідність оригіналу копій письмових доказів, доданих позивачем до позовної заяви.

Колегія суддів вважає вірною позицію відповідача про те, що день у який обов`язок по оплаті коштів був виконаний не може вважатися днем прострочення, проте перевіривши наданий розрахунок 3% річних в межах заявленого позивачем періоду, колегія суддів встановила, що він не протирічить вимогам закону, та є арифметично вірним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 22 609,76 грн. та інфляційних втрат в сумі 192 300,62 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Щодо заяви відповідача про повернення судового збору, слід зазначити наступне.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на дату звернення з цією апеляційною скаргою, при зверненні до господарського суду встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги;

- за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи викладені приписи закону та те, що:

- предметом розгляду у цій справі є майнова вимога (стягнення 464 597,21 грн.);

- відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується в повному обсязі;

- позовна заява подана у червні 2023 року;

- розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 становив 2 684,00,

при зверненні до суду з цією апеляційною скаргою судовий збір мав бути сплачений в розмірі 10 453,44 грн. ((464 597,21 грн * 1,5%) * 150%).

Водночас Законом України від 26.05.2021 №2147а-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт "б" підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22, особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір». При цьому надані Державною судовою адміністрацією України в листі від 29.10.2021 №10-19326/21 та Вищою радою правосуддя в листі від 30.11.2021 №28581/0/9-21 роз`яснення щодо того, що вказана норма (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») не набрала чинності у порядку, встановленому Законом, не змінюють установленого порядку та умов набрання чинності нормативно-правовим актом.

Отже, з урахуванням зазначених положень та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі №916/228/22, а також з огляду на обставини подання відповідачем апеляційної скарги через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду апеляційної інстанції становить 8 362,75 грн. (10 453,44 грн. х 0,8).

З матеріалів справи слідує, що за подання апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір в розмірі 10 453,44 грн. наступними платіжним інструкціями: № 8355 від 18.10.2023 на суму 3 868,40 грн. та № 8865 від 13.11.2023 на суму 6 585,04 грн..

Вказане свідчить про те, що судовий збір апелянтом сплачено без застосування коефіцієнта 0,8, тобто в на 2 090,69 грн., більше за встановлений законом розмір.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з інформацією у виписці про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, кошти у сумі 10 453,44 грн., сплачені відповідно до платіжних інструкціямй № 8355 від 18.10.2023 на суму 3 868,40 грн. та № 8865 від 13.11.2023 на суму 6 585,04 грн. - зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, повернення судового збору має бути здійснено саме із спеціального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про повернення судового збору підлягає задоволенню, а судовий збір в сумі 2 090,69 грн. поверненню заявнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10078/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Заяву Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про повернення судового збору задовольнити.

5. Повернути Акціонерному товариству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 2 090 (дві тисячі дев`яносто) грн. 69 коп., перерахований платіжною інструкцією № 8865 від 13.11.2023.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10078/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 31.01.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко