ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02 лютого 2024 року Справа № 903/225/23
Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П.,
за участю представників:
від відповідача: Войціховський А. В. адвокат ( ордер серії АС №1056124 від 16.03.2023),
розглянувши заяву адвоката Войціховського А.В. представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4
про відшкодування судових витрат
по справі №903/225/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вестсантехінстал, м. Луцьк
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4, м. Луцьк
рішенням Господарського суду Волинської області від 17.01.2024 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Вестсантехінстал про стягнення 39111,84 грн.

22.01.2024 до Господарського суду Волинської області від адвоката Войціховського А.В. представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4 надійшла заява від 22.01.2024 про відшкодування судових витрат, в якій представник відповідача просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вестсантехінстал на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4 34000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

В судовому засіданні 17.01.2024 представник відповідача до закінчення судових дебатів заявив про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України будуть подані впродовж 5- ти днів після ухвалення судом рішення.

Заяву подано до суду 22.01.2024, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, заяву від 22.01.2024 адвоката Войціховського А.В. представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4 про відшкодування судових витрат ухвалою від 24.01.2024 прийнято до розгляду та призначено до розгляду у судове засідання на 02.02.2024.

02.02.2024 в судове засідання представник позивача не з`явився.

Згідно з відстеженням 760) із сайту АТ Укрпошта позивач 31.01.2024 отримав копію ухвали Господарського суду Волинської області від 24.01.2023.

В судовому засіданні 02.02.2024 представник відповідача підтримав заяву про відшкодування судових витрат.

Заява адвоката Войціховського А.В. представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4 про відшкодування судових витрат підлягає до задоволення частково.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Представник відповідача додав до матеріалів справи:

- копію договору №:07/23 про надання правової (правничої) допомоги від 15.03.2023, укладений між відповідачем та адвокатом Войціховським А.В.;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1056124 від 16.01.2023;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1208 від 20.03.2020;

- акт приймання-передачі послуг №1 від 18.01.2024 на загальну суму 34000 грн.

Пунктами 3.1.-3.3 договору №07/23 від 15.03.2023 узгоджено, що за надану правничу допомогу клієнт виплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається на підставі обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, затраченого виконавцем, та встановленої пунктами 3.2.-3.3. договору вартості надання послуг/виконання робіт. Вартість однієї години роботи виконавця (крім участі в судових засіданнях) становить 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.). Вартість участі виконавця в судових засіданнях становить: в суді пертої інстанції 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень в межах одного судового дня. за кожний наступний судовий день додатково оплачується 1 000.00 (одна тисяча) гривень; в судах апеляційної та касаційної інстанції 2000 (дві тисячі) гривень за кожний судовий день.

Згідно із ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено ст. 126 ГПК України та ст. 30 Закону. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Надані докази в їх сукупності підтверджують реальне надання відповідачу послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №903/225/23.

Перелік наданих послуг адвокатом Войціховським А.В. наведений в акті приймання-передачі послуг №1 від 18.01.2024, оглядом матеріалів справи встановлено, що адвокат Войціховський А.В. як представник відповідача приймав участь у судових засіданнях 29.03.2023 ( судове за сідання тривало 1 год. 03 хв.), 19.04.2023 ( 06 хв.), 10.05.2023 ( 1 год. 13 хв.), 03.01.2024 ( 05 хв.), 17.01.2024 (45 хв.).

Частиною 5 ст.126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1)має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Проаналізувавши обставини, наведені у заяві про відшкодування судових витрат, докази, які приєднані до заяви, врахувавши, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а й документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, суд вважає за можливе не присуджувати на користь відповідача заявлену ним суму у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Войціховський А.В. зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу 15000 грн.; докази в підтвердження розміру судових витрат будуть подані протягом 5 днів з моменту винесення судового рішення в порядку визначеному ГПК України.

У заяві від 22.01.2024 представник відповідача просить стягнути з позивача 34000 грн. витрат на правову допомогу.

Таким чином, матеріали справи свідчать про перевищення відповідачем на 19000 грн. суми витрат на професійну правничу допомогу (34 000 грн.) у порівнянні з очікуваним її розміром (15000 грн.), що, на думку суду, є істотним перевищенням в розумінні частини шостої статті 129 ГПК України.

Відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України відповідач повинен був навести суду належне обґрунтування та довести те, що він станом на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу не міг передбачити розмір витрат на надання правових послуг, які зазначені в акті №1 від 18.01.2024.

У заяві від 22.01.2024 представник відповідача лише зазначає, що відповідач не міг передбачити заявлені у цій заяві витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, який наводився у відзиві на позовну заяву, оскільки не міг передбачати майбутнього зловживання своїми правами та ухилення від виконання обов`язків позивачем, що призвело до збільшення очікуваного розміру витрат на правничу допомогу. При цьому відповідачем не наведено конкретних обставин, дій, які спричинили збільшення витрат відповідача на професійну правову допомогу, а стверджуючи про зловживання позивачем процесуальними правами, не зазначено в чому саме це полягає.

Звернення до суду з клопотаннями про проведення судової експертизи за змістом ст. 99 ГПК України є правом сторони для доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Отже, відповідачем не доведено суду обставин того, що йому про таке перевищення не було відомо під час заявлення попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат та він не міг передбачити вказаних обставин.

Судом враховано, що, подаючи відзив на позовну заяву до Господарського суду Волинської області, представник відповідача, зважаючи на предмет спору та поведінку позивача на досудовій стадії, повинен був передбачати необхідність підготовки до суду різних заяв та клопотань, участь у судових засіданнях, а відтак і визначати з врахуванням цих обставин попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

Крім цього, жодною ухвалою явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів щодо обґрунтованості перевищення суми, визначеної у попередньому розрахунку суми судових витрат, у суду немає правових підстав для стягнення суми, яка значно перевищує розмір, заявлений відповідачем на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, у зв`язку з чим підставними та підлягають до стягнення з позивача заявлені відповідачем у попередньому розрахунку витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

При вирішенні судом питання перевищення відповідачем суми, визначеної у попередньому розрахунку суми судових витрат, врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду №905/257/19 від 12.05.2021.

З огляду на викладене, витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. є документально підтверджені, обґрунтовані, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову їх слід покласти на позивача, а вимога про стягнення з позивача 19000 грн. (34000 грн. 15000 грн.) витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 8 ст. 129, ст.ст. 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Заяву адвоката Войціховського А.В. представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4 про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вестсантехінстал (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Фабрична, 3, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Злагода З-4 (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Загородня, 4, ) 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту додаткового судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 05.02.2024.

Суддя Якушева І. О.