РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.02.2024Справа № 910/17827/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 25 434,63 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення штрафних санкцій в розмірі 25 434,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/207030799.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

30.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17827/23. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зокрема, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.12.2023 була направлена судом в електронний кабінет відповідача та отримана останнім 05.12.2023, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (страхувальник) укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-00504, предметом якого є страхування транспортних засобів, зазначених в додатку до Генерального договору №28-0199-00504 (далі - договір страхування), що підтверджується страховим полісом №ЕР/208686926.

Згідно з Бордеро премій №28-0199-00504/13-П від 02.05.2022 (Додаток №1 до договору страхування) у позивача був застрахований напівпричіп "SCHMITZ CARGOBULL SKO 18", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору страхування визначений з 00:00 12.05.2022 до 23:59 11.05.2023.

03.10.2022 за адресою - м. Сміла, вул. Комунарська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "МERCEDES-BENZ ACTROS 1841LS", реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом "SCHMITZ CARGOBULL SKO 18", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "MAN TGX 18/400" реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом "MERCERON M-343RD" реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 . Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи копією схеми з місця ДТП та довідкою від Національної поліції України про ДТП №389652.

Згідно постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі № 703/3101/22 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 2.3-б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначеною постановою закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи в суді строків накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено напівпричіп "SCHMITZ CARGOBULL SKO 18", реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований позивачем - Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ".

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 123459, складеного оцінювачем ОСОБА_3 11.12.2022 вартість відновлювального ремонту КТЗ "SCHMITZ CARGOBULL SKO 18", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ, становить 1 460 684,60 грн.

Вартість запасних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту напівпричепу "SCHMITZ CARGOBULL SKO 18", реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до рахунку №2210223 від 14.11.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "ШМІТЦ КАРГОБУЛ УКРАЇНА" становить 1 365 688,68 грн..

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № ДККА-81320 від 21.02.2023 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 1 365 688,68 грн., виплата якого позивачем підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 42269 від 21.02.2023.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/207030799.

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 47495 від 28.02.2023 про страхове відшкодування, відповідно до якої просив відповідача здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 1 365 688,68 грн., яка отримана відповідачем 02.03.2023, однак залишена відповідачем без задоволення, у зв`язку з чим, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 127 400,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5851/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» 127 400,00 грн. страхового відшкодування, 2 684,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5851/23 - задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5851/23 - скасовано, з прийняттям нового - про задоволення позову. Стягнуто з Приватного акціонерного товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" 127 400,00 грн. страхового відшкодування, 2 684,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що 01.11.2023 на виконання означеного рішення приватним виконавцем Олефіром О.О. в примусовому порядку було стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ПрАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування одночасно з судовими витратами в розмірі 135 084,00 грн., в зв`язку з чим, через тривале невиконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 23 832,53 грн. за період з 02.06.2023 по 01.11.2023 та 3% річних за період з 02.06.2023 до 01.11.2023 у розмірі 1 602,10 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5851/23 - задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5851/23 - скасовано, з прийняттям нового - про задоволення позову. Стягнуто з Приватного акціонерного товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" 127 400,00 грн. страхового відшкодування, 2 684,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини, від 25.07.2002, «Справа «Совтрансавто-Холдинг» проти України» п. 72 «В. Оцінка Суду»).

Отже, наявність грошового зобов`язання відповідача з виплати страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 грн. згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/207030799, внаслідок ДТП, що мала місце 03.10.2022, підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 у справі № 910/5851/23 за участі тих самих сторін, яке набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає повторному доказуванню.

Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 47495 від 28.02.2023 про страхове відшкодування, відповідно до якої просив відповідача здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 1 365 688,68 грн., яка отримана відповідачем 02.03.2023.

Відповідно до п. 35.1-35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Згідно з п. 37.1-37.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, оскільки Заява позивача отримана відповідачем 02.03.2023, кінцевим строком для прийняття рішення по означеній заяві є 01.06.2023 включно, а отже з 02.06.2023 відповідно відповідач є таким, що порушив зобов`язання з виплати страхового відшкодування.

Суд також враховує, що моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі йому готівки, що узгоджується із постановою Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17.

Таким чином, визначальним в даному випадку є факт перерахування грошових коштів на рахунок кредитора.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи платіжної інструкції від 01.11.2023, на виконання означеного рішення приватним виконавцем Олефіром О.О. в примусовому порядку було стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ПрАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування одночасно з судовими витратами в розмірі 135 084,00 грн. та перераховано їх позивачу 01.11.2023.

Водночас, суд враховує, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

За вказаних обставин, перевіривши нарахування, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 23 720,83 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

З огляду на вищенаведене, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням.

При цьому, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15.

Оскільки правові відносини, що виникли між сторонами зі сплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, то позивачем правомірно заявлено до стягнення 3% річних.

Відтак, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1 602,10 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 19/64/2012/5003, від 05.01.2019 у справі № 906/194/18, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., позивачем надано Договір про надання правової (правничої) допомоги № 1-12/2022-К від 20.12.2022, Акт виконаних робіт від 14.11.2023 на суму 15 000,00 грн., з яких 5 000,00 грн. правнича допомога по страховому випадку, що є предметом даного спору, платіжну інструкцію № 5206 від 15.11.2023 на суму 15 000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 10423/10 та довіреність №0122-139 від 23.12.2022.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак відповідачем будь-яких заперечень щодо не співмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не висловлено.

Таким чином, враховуючи наявні докази понесення позивачем реальних витрат, як вартості адвокатських витрат, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката, у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Провідна» (03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25; ідентифікаційний код: 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А; ідентифікаційний код: 30859524) пеню у розмірі 23 720 (двадцять три тисячі сімсот двадцять) грн. 83 коп., 3% річних у розмірі 1 602 (одна тисяча шістсот дві) грн. 10 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 21 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 978 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 04 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 05.02.2024

Суддя О.А. Грєхова