ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2024 р. Справа №914/1506/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.12.2023 (повний текст ухвали складено 18.12.23, суддя Березяк Н.Є.) про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти

у справі № 914/1506/23

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс -Галичина»

про стягнення ,01 грн

за участю представників:

від позивача Мошенець Д.В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача не з`явились

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» ,01 грн.

Згодом, 22.11.2023 позивач подав суду заяву про забезпечення позову у справі № 914/1506/23, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс-Галичина», в межах суми ,01 грн, які знаходяться на банківських рахунках у банківських (фінансових) установах.

Господарський суд Львівської області в ухвалі від 13.12.2023 відмовив Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» в задоволенні заяви, з огляду на те, що заявником у його заяві жодним чином не обґрунтовано та не доведено імовірність утруднення виконання або невиконання рішення, у даній справі у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Позивач не погодився з таким судовим рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі ПАТ «Укрнафта» зазначає, що тривалий розгляд справи, який має місце через зупинення провадження у справі для проведення судової економічної експертизи, може ще збільшити розмір заборгованості відповідача перед третіми особами, що в свою чергу може утруднити або унеможливити виконання судового рішення у даній справі. Таким чином, у позивача існують обґрунтовані побоювання, що не накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заборгованості, що є предметом розгляду у цій справі, призведе до утруднення або, навіть, до унеможливлення виконання судового рішення внаслідок відсутності у відповідача необхідної суми грошових коштів.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображений у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

За клопотанням представника позивача розгляд даної справи з ним відбувся в режимі відеоконференції.

В дане судове засідання на зв`язок із судом вийшов представник позивача, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги; відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України).

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 273 ГПК України, враховуючи те, що ухвалою суду апеляційної інстанції про призначення до розгляду апеляційної скарги участь уповноважених представників в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Стаття 136 ГПК України передбачає, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 137 цього Кодексу. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, у відповідності до ч.4 ст. 137 ГПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; дотримання розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми ,01 грн, які знаходяться на банківських рахунках у зв`язку з тим, що на думку заявника, арешт грошових коштів, на банківських рахунках відповідача може бути гарантією виконання судового рішення у даній справі, а відсутність таких грошових коштів після відкриття виконавчого провадження та незастосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення на них арешту, може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Позивач, зокрема, посилається на наявність в Автоматизованій системі виконавчого провадження відносно ПАТ «НПК-Галичина» відкритих виконавчих проваджень. Однак, доказами наявними в матеріалах справи встановлено, що станом на 12.12.2023 відповідач не перебуває в Єдиному реєстрі боржників. Отже, наявність відкритих виконавчих проваджень, проте завершених на даний час, є підтвердженням можливості відповідача виконати свої зобов`язання.

Варто зауважити, що майно відповідача зазнало ушкоджень внаслідок збройної агресії рф, окремі ремонтні роботи для підтримання функціонування комплексу потребують невідкладного фінансування та виділення коштів на непередбачувані витрати, а арешт рахунків відповідача на значну суму заблокує таку можливість.

Суд приймає до уваги і той факт, що на даний час відповідач надає ряд послуг оборонного призначення для задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, зокрема, спільно з іншими суб`єктами господарювання ПАТ «НПК-Галичина» приймає вагому участь у забезпеченні Збройних Сил України паливно-мастильними матеріалами. Разом з тим, в складі відповідача функціонує ТЕЦ. Виробництво товариством теплової та електричної енергії є критично важливими для функціонування об`єктів соціальної інфраструктури (ЗОШ №9 м. Дрогобича), об`єктів військової інфраструктури та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (постачання теплової енергії в багатоквартирні житлові будинки на вул. Бориславській в м. Дрогобичі).

Виробничі технологічні процеси відповідача, такі як постійне та безперебійне відвантаження нафтопродуктів для позивача - потребує постійного підігріву гарячою парою резервуарів з нафтою, замовлення послуг ПАТ «Укрзалізниця», що є додатковими витратами для ПАТ «НПК-ГАЛИЧИНА» та потребує постійної наявності обігових коштів.

Відповідно до статті 4 ГПК України наявність спору щодо предмета позову є необхідною умовою для розгляду правовідносин у господарському суді, відтак, як загальна, кваліфікуюча, ознака господарсько-процесуальних правовідносин не може бути сама по собі підставою для забезпечення позову, оскільки застосування даних заходів має виключний характер і потребує доведення на загальних умовах наявності відповідних підстав.

Водночас, спір про право відбувається з дотриманням принципу змагальності сторін господарського процесу, відповідно до частини 3 статті 2, статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлення наявності права на предмет спору відбувається при розгляді справи по суті та зазначається у резолютивній частині рішення суду. Відтак, зокрема, неприпустимим є використання заходів забезпечення позову - значної частини коштів боржника, як способу тиску на сторону у справі, примусу до завершення спору на користь позивача, що також негативно вплине на дотримання принципу змагальності сторін господарського процесу.

Накладення арешту на рахунки ПАТ «НПК- Галичина» в банківських установах на період вирішення спору може призвести до блокування поточної господарської діяльності, призвести до незворотних руйнувань та завдати збитків на значно більшу вартість, однак у майбутньому не убезпечить від виконання чинних судових рішень.

Відповідно до правової позиції сформованої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Підсумовуючи наведене, перевіривши подані заявником докази, з врахуванням наданих пояснень представника позивача, судова колегія вважає, що ПАТ «Укрнафта» не доведено належними доводами і доказами імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в даній справі у разі невжиття таких заходів забезпечення позову, відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про неспівмірність заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, а також зазначає про збалансованості інтересів обох сторін та неприпустимість блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування постановленої ухвали. Відтак, в задоволенні заяви ПАТ «Укрнафта» про забезпечення позову у справі № 914/1506/23 шляхом накладення арешту на грошові кошти ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» в межах суми ,01 грн, які знаходяться на банківських рахунках у банківських (фінансових) установах, правомірно та обґрунтовано відмовлено місцевим господарським судом.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.12.2023 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 914/1506/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 05.02.2024

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік