ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа №914/1545/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді Н.М. Кравчук

О.І. Матущак,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Шульган Назара Ігоровича б/н від 30.10.2023 року (вх. № 01-05/3344/23 від 30.10.2023 року; вх. № 01-05/3394/23 від 02.11.2023 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 04.10.2023 року (суддя Т.Я. Рим; повний текст рішення складено 10.10.2023 року)

у справі № 914/1545/23

за позовом: Тимчасово виконуючого обов`язки керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

до відповідача: Фізичної особи підприємця Шульган Назара Ігоровича (надалі ФОП Шульган Н.І.)

про стягнення 1 274 380,90 грн,

за участю:

від прокуратури: Бучко Р.В. (посвідчення № 077936 від 29.05.2023 року);

від позивача: Жуган І.О. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: Піта Я.І. адвокат (ордер серії ВС № 1173382 від 01.12.2022 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

16.06.2023 року Тимчасово виконуючий обов`язки керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони звернувся до господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях з позовом до ФОП Шульгана Н.І. про стягнення 1 274 380,90 грн, з яких: за договором №80 від 20.06.2017 заборгованість в сумі 870984,56 грн. (176,83 грн. пеня, 870807,35 грн. неустойка), за договором № 99 від 26.07.2019 заборгованість в сумі 71135,05 грн. (52915,64 грн. несплачена орендна плата, 12668,38 грн. пеня, 5551,03 грн. штраф) та за договором № 69 від 19.06.2018 року заборгованість в сумі 332261,29 грн. (132,25 грн. пеня, 332129,04 грн. неустойка) (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов договорів оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017, № 69 від 19.06.2018 та № 99 від 26.07.2019, несвоєчасно сплачував орендну плату, а також після припинення дії договорів №№ 69, 80 не повернув об`єкти оренди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі №914/1545/23 повністю задоволено позов т.в.о. керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях. Стягнуто з ФОП Шульган Н.І. на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 52915,64 грн основного боргу, 12977,46 грн пені, 5551,03 грн штрафу та 1202936,39 грн неустойки. Стягнуто з ФОП Шульган Н.І. на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 19115,71 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

В ході розгляді справи суд першої інстанції встановив, що ФОП Шульган Н.І. та РВ ФДМ уклали три договори оренди нерухомого державного майна: № 80 від 20.06.2017, № 69 від 19.06.2018 та № 99 від 26.07.2019. Рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2022 у справі №914/1398/22 відмовлено у задоволенні позову ФОП Шульган Н. І. до РВ ФДМ про продовження строку дії договорів оренди № 69 та № 80. Рішенням господарського суду Львівської області від 19.12.2022 у справі №914/1728/22 зобов`язано ФОП Шульгана Н.І. повернути об`єкти оренди за договорами оренди №№ 69, 80 та встановлено, що договір № 99 є продовженим. З розрахунку основної заборгованості суд встановив, що з липня 2020 року відповідач не сплачував орендної плати за договором № 99. Перевіривши правильність розрахунку орендної плати, суд стягнув з відповідача 52915,64 грн основного боргу за договором № 99 від 26.11.2019. Враховуючи положення п.п. 3.7, 3.8 договорів оренди, перевіривши правильність нарахування пені та штрафу, суд погодився з такими та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає 12977,46 грн пені за договорами № 69, № 80 та № 99, а також 5551,03 грн штрафу за договором № 99. Суд врахував, що відповідач не повернув об`єкти оренди за договорами № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 19.06.2018, у зв`язку з чим зробив висновок про наявність підстав для нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати з наступного дня після дати закінчення строку дії цих договорів. Перевіривши розрахунок неустойки, суд задовольнив дану позовну вимогу та стягнув з відповідача на користь позивача 1202936,39 грн неустойки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі №914/1545/23, в якій просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Звертає увагу на те, що в укладених між сторонами договорах оренди було зазначено старий формат рахунку для сплати орендної плати. Однак, з 2020 року в Україні було введено нову систему банківських рахунків у форматі IBAN. Зважаючи на це, з 2020 року відповідач не мав інформації щодо актуального рахунку, на який потрібно сплачувати орендну плату. У грудні 2019 року звернувся до позивача з проханням надати інформацію про рахунок для внесення орендних платежів. Жодної відповіді позивач не надав, зважаючи на що не було відомо чи потрібно сплачувати орендну плату позивачу, та на який рахунок. Отже, невиконання обов`язку зі сплати орендної плати відбулося у зв`язку з простроченням кредитора позивача, який не надав необхідної інформації. Тому у бездіяльності відповідача відсутній склад господарського правопорушення через відсутність вини останнього. Зауважує, що звертався до суду першої інстанції з клопотанням про застосування наслідків спливу позовної давності та звертав увагу суду на те, що нарахування пені здійснено поза межами 6-місячного строку, передбаченого ст.232 ГК України. Однак, ці доводи залишились поза увагою суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржене рішення законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Не погоджується з доводами апелянта про те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з простроченням кредитора (позивача). Зазначає, що відповідач, як орендар та сторона договорів, володів інформацією щодо розміру орендної плати, строків її внесення та наслідків прострочення зобов`язання в цій частині. Неповідомлення про зміну банківських реквізитів для сплати орендної плати не може вважатись простроченням кредитора, оскільки такий обов`язок у позивача відсутній. Натомість, відповідач користувався і продовжує користуватись орендованим майном, що зумовлює його обов`язок сплачувати орендну плату впродовж строку дії договорів оренди та вживати заходів для належного виконання цього обов`язку. Заперечує щодо доводів відповідача про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 20.11.2020 року у справі № 916/1319/19. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі №914/1545/23, апеляційну скаргу ФОП Шульгана Н.І. без задоволення.

Прокурор не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Прокурор та представник позивача просили залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

Із наявних в матеріалах справи копій документів вбачається, що 20 червня 2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ФОП Шульган Н.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №80, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№ 2,3 (далі майно), загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (далі балансоутримувач) (а.с. 13-18, т.1).

Згідно з п. 3.1 договору №80 від 20.06.2017 року орендна плата без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2017 року 11039,83 грн.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.6 договору №80 від 20.06.2017 року орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету на рахунок, визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області: а саме: Одержувач коштів Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 38008294, банк одержувача ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку 2002 (код 22080300).; 30% на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж 3 місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.п. 3.7 та 3.8 договору №80 від 20.06.2017 року).

Договір №80 від 20.06.2017 року укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 20.06.2017 року по 17.06.2020 року (п. 10.1 договору).

Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №80 від 20.06.2017 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (а.с.19, т.1).

Окрім того, 19 червня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ФОП Шульганом Н.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №69, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6, площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 (далі майно) та перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (далі балансоутримувач) (а.с.20-25, т.1).

Згідно з п. 3.1 договору №69 від 19.06.2018 року орендна плата без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2018 року становить 4450,97 грн.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.6 договору №69 від 19.06.2018 року орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету на рахунок, визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області: а саме: Одержувач коштів Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 38008294, банк одержувача ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку 2002 (код 22080300).; 30% на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж 3 місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.п. 3.7 та 3.8 договору №69 від 19.06.2018 року).

Договір №69 від 19.06.2018 року укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 19.06.2018 року по 17.06.2021 року (п. 10.1 договору).

Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №69 від 19.06.2018 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6, площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (а.с.26, т.1).

26 липня 2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ФОП Шульганом Н.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №99, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові напівпідвальні приміщення №№ 1, 4, 5 складів «В-1», загальною площею 191,32 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 (далі майно), що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач) (а.с.27-32, т.1).

Згідно з п. 3.1 договору №99 від 26.07.2019 року орендна плата без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2019 року 10957,66 грн.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.6 договору №99 від 26.07.2019 року орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету на рахунок, визначений Управлінням державного України: Отримувач ГУК у Львів.обл/м.Львів/22080300, код отримувача (ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО): 899998, номер рахунку: 3002; 30% на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.п. 3.7 та 9.1 договору №99 від 26.07.2019 року).

Договір №99 від 26.07.2019 року укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 26.07.2019 року по 24.07.2022 року (п. 10.1 договору).

Відповідно до акта приймання-передавання нерухомого державного майна № 99 від 26.07.2019 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові напівпідвальні приміщення №№ 1, 4, 5 складів «В-1» загальною площею 191,32 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (а.с. 34, т.1).

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2022 року у справі №914/1398/22, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ФОП Шульгана Н.І. до РВ ФДМ про продовження строку дії договорів оренди № 69 та № 80 (а.с.102-106, т.1).

Вказаним рішенням суду встановлено, що строк дії договорів № 80 та № 69 закінчився 17.06.2020 та 17.06.2021.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22, яке набрало законної сили, зобов`язано ФОП Шульгана Н.І. повернути об`єкти оренди за договорами № 69, № 80. Також судом встановлено, що договір № 99 є продовженим (а.с.107-110, т.1).

З розрахунків заборгованості по орендній платі вбачається, що ФОП Шульган Н.І. при сплаті орендної плати допускав порушення вимоги п. 3.6 договорів, а з липня 2020 року ФОП Шульган Н.І. взагалі не сплачував орендної плати за договором оренди № 99 від 26.07.2019 року (а.с.162-168, т.1).

Підставою звернення прокурора до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач, як орендар, несвоєчасно сплачував орендну плату за договорами оренди, а також після припинення дії договорів оренди №69 та №80 не повернув об`єкти оренди.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами, а відносини щодо оренди державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналогічно, пункт 1 статті 283 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря (ч.ч. 1, 2 ст. 284 Господарського кодексу України).

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договори оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017 року, № 69 від 19.06.2018 року та № 99 від 26.07.2019 року.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2022 року у справі №914/1398/22, яке набрало законної сили, встановлено, що строк дії договорів оренди №80 та № 69 закінчився 17.06.2020 та 17.06.2021.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22, яке набрало законної сили, зобов`язано ФОП Шульгана Н.І. повернути об`єкти оренди за договорами № 69, № 80 та встановлено, що договір оренди № 99 є продовженим.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором оренди № 99 від 26.07.2019 року та з липня 2020 року не сплачував орендної плати, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі за договором оренди № 99 від 26.07.2019 року становить 52915,64 грн.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами факт наявності перед позивачем спірної заборгованості по орендній платі за договором оренди № 99 від 26.07.2019 року, контррозрахунку заявленої до стягнення суми не надав.

Проаналізувавши вищеописані правові норми та обставини даної справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 52915,64 грн. основного боргу за договором оренди № 99 від 26.07.2019 року.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в укладених між сторонами договорах оренди було зазначено старий формат рахунку для сплати орендної плати. Однак, з 2020 року в Україні було введено нову систему банківських рахунків у форматі IBAN. Зважаючи на це, з 2020 року відповідач не мав інформації щодо актуального рахунку, на який потрібно сплачувати орендну плату. На його думку, в даному випадку мало місце прострочення кредитора, який не надав необхідної інформації.

Колегія суддів вважає ці доводи скаржника необгрунтованими, оскільки умовами договору оренди не передбачено такого випадку звільнення орендаря від обов`язку сплачувати орендну плату або права на відстрочення її сплати, як неповідомлення орендодавцем орендаря про зміну банківських реквізитів.

Також прокурор просив суд стягнути з відповідача 176,83 грн. пені за договором №80 від 20.06.2017 року; 12668,38 пені, 5551,03 грн. штрафу за договором № 99 від 26.07.2019 року та 132,25 грн. пені за договором № 69 від 19.06.2018 року за порушення строків сплати орендної плати.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами частин 1-3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У даній справі суд встановив, що відповідно до пунктів 3.7 та 3.8 договорів оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж 3 місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Проаналізувавши вищенаведені приписи чинного законодавства України, умови укладених між сторонами договорів, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність нарахування пені і штрафу колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив вказані позовні вимоги та стягнув з відповідача на користь позивача 12977,46 грн. пені за договорами №69, №80, №99 та 5551,03 грн. штрафу за договором №99.

Посилання апелянта на те, що нарахування пені здійснено поза межами 6-місячного строку, передбаченого ст. 232 ГК України, є безпідставним, оскільки порушення зобов`язань щодо сплати орендної плати є триваючим, отже, нарахування штрафних санкції не обмежується 6-місячним строком, передбаченим ч.6 ст.232 ГК України.

Вищеописаними рішеннями господарського суду у справах №914/1398/22 та №914/1728/22, які набрали законної сили, встановлено, що укладені між сторонами договори оренди №80 та № 69 діяли до 17.06.2020 та 17.06.2021, у зв`язку з чим зобов`язано ФОП Шульгана Н.І. повернути об`єкти оренди за договорами № 69, № 80.

Суд встановив відсутність в матеріалах справи доказів про звільнення відповідачем об`єктів оренди шляхом передачі їх за актом приймання-передачі балансоутримувачу.

Таким чином, на час заявлення даного позову та на час вирішення цього спору відповідач продовжував безпідставно використовувати орендоване майно по договорах № 69, № 80 після припинення дії цих договорів.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено вказаною правовою нормою, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

З огляду на вищеописані матеріали справи та враховуючи те, що відповідач після припинення дії договорів оренди № 69, № 80 не повернув балансоутримувачу орендоване майно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст.785 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача 1202936,39 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності у справі №914/1545/23 необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Оскільки Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, то відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ строк позовної давності для спірних правовідносин був продовжений на строк дії такого карантину, тобто, до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Таким чином, на момент звернення прокурора до господарського суду Львівської області з позовом у даній справі (16.05.2023) строки позовної давності не були пропущені.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі № 914/1545/23.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Шульган Назара Ігоровича б/н від 30.10.2023 року (вх. № 01-05/3344/23 від 30.10.2023 року; вх. № 01-05/3394/23 від 02.11.2023 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі № 914/1545/23 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак