СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Харків Справа № 922/2625/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кабанової Олени Василівни, м.Харків,

на рішення Господарського суду Харківської області від 23.08.2023, ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області у м. Харкові, повний текст якого складений 23.08.2023 (суддя Лавренюк Т.А.),

у справі №922/2625/23

за позовом: Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м.Дніпро,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кабанової Олени Василівни, м.Харків,

про стягнення 155728,57грн,

ВСТАНОВИВ:

АТ "Акцент-Банк" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з ФОП Кабанової О.В. заборгованість за наданим кредитом в розмірі 130258,54грн, заборгованість за процентами в розмірі 21915,03грн, заборгованість за винагородою в розмірі 3555,00грн, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 20.31. від 16.08.2021 в частині своєчасного повернення кредиту.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.08.2023 у справі №922/2625/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Кабанової О.В. на користь АТ "Акцент-Банк" 130258,54грн заборгованості по кредиту, 21915,03грн процентів, 3555,00грн винагороди, 2684,00грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції з посиланням на ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України мотивоване тим, що відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем згідно графіку погашення кредиту та у порядку і строки, визначені договором. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо погашення 130258,54грн кредиту, 21915,03грн процентів, 3555,00грн винагороди, розрахованих станом на 21.04.2023, а тому у позивача наявні підстави для дострокового повернення кредиту, сплати процентів та винагороди, належних йому, відповідно до ст.1048 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Кабанова О.В. звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.08.2023 у справі №922/2625/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ "Акцент-Банк" частково; судові витрати розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не повідомлено суду першої інстанції про здійснення відповідачем під час провадження справи у суді першої інстанції часткового погашення кредиту, у зв`язку з чим у період з 21.04.2023 до 23.08.2023 відповідач сплатив позивачу 10800,00грн, а до теперішнього часу 15500,00грн. Наголошує, що позивачем не доведено, що відповідач був належним чином повідомлений про необхідність дострокового повернення кредитних коштів у строк до 09.04.2023, а відтак не міг задовольнити вимогу банку. Апелянт зауважує, що позивач з 09.04.2023 втратив право на нарахування процентів за користування кредитом. Відповідачем здійснено власний розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка становить 135106,55грн, з яких 130258,54грн - заборгованість за тілом кредиту, 4848,01грн - прострочені відсотки за користування кредитом, винагорода в розмірі 3555,00грн відсутня у зв`язку з її сплатою. Відповідач зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи, а тому не мав можливості надати відзив на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача. Зазначає, що відповідач не позбавлений права надати квитанції про сплату коштів до виконавця для їх врахування як часткового добровільного виконання судового рішення.

У відповіді на відзив апелянт наголосила, що не мала можливості надати відзив та докази часткової сплати заборгованості у зв`язку з тим, що не була обізнана про розгляд справи у суді. На думку відповідача, банк неправомірно нарахував відсотки після направлення вимоги про дострокове погашення кредиту у строк до 09.04.2023.

З матеріалів справи вбачається, що сторони належним чином повідомленні про відкриття апеляційного провадження та розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення ФОП Кабановій О.В. копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2023 про відкриття апеляційного провадження та довідка про доставку електронного листа - зазначеної ухвали апеляційного суду до електронного кабінету АТ "Акцент-Банк".

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від учасників справи до суду не надходило.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пуль О.А., яка входить до складу колегії суддів, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, 29.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В.О.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, судом встановлено, що до її матеріалів скаржником додано копію виписки за кредитом №20.31. від 16.08.2021.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи судом встановлено, що копія виписки за кредитом №20.31. від 16.08.2021 до суду першої інстанції відповідачем не надавалася, місцевим судом під час прийняття оскаржуваного рішення вказаний документ не досліджувався, оцінка його змісту не здійснювалася.

При цьому матеріали справи не містять повідомлення суду першої інстанції відповідачем неможливості надати вказаний доказ в межах встановленого законом процесуального строку та причин неподання такого доказу.

Частинами 1 та 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судова колегія зазначає, що положення статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 вказаного Кодексу, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач в обґрунтування неподання до суду першої інстанції копії виписки за кредитом №20.31. від 16.08.2021 посилається на ту обставину, що його не було повідомлено про розгляд справи у суді, а тому він не мав можливості надати відзив та відповідні документи до суду першої інстанції.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія ухвали Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 у справі №922/2625/23 про прийняття позовної заяви до розгляду направлена судом першої інстанції ФОП Кабановій О.В. за адресою: АДРЕСА_1 .

Така ж адреса зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також зазначена ФОП Кабановою О.В. у її апеляційній скарзі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що поштове відправлення копії ухвали Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 у справі №922/2625/23 повернулося до суду першої інстанції неврученим адресату у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22 у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Враховуючи, що копія ухвали суду першої інстанції про прийняття позовної заяви направлялася відповідачу за належною адресою та повернулася до суду неврученою у зв`язку з відсутністю адресата, враховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України та висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22, судова колегія дійшла висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, а тому не був позбавлений можливості надати до суду першої інстанції відзив та докази на обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Враховуючи, що відповідачем не доведено виняткового випадку, внаслідок якого він не зміг подати до суду першої інстанції додаткові докази з причин, що об`єктивно не залежали від нього, суд апеляційної інстанції не приймає наданий апелянтом додатковий доказ.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

16.08.2021 між АТ "Акцент-Банк" (банком) та ФОП Кабановою О.В. (позичальником) укладено кредитний договір № 20.31., відповідно до п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А. 1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається банком у безготівковій формі - шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього договору (п. 1.2 кредитного договору).

Згідно з п. А2 та п. АЗ кредитного договору ліміт цього договору становить 150000,00грн на фінансування поточної діяльності зі строком повернення кредиту до 14.08.2024, шляхом здійснення погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, ззазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 14.08.2024.

Пунктом А6 кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних.

За умовами п. А8 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день. Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

Пунктом А10 кредитного договору встановлено, що позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Сплата винагороди здійснюється згідно з Графіком платежу та, в разі дострокового погашення кредиту, згідно з фактичним періодом користування кредитними коштами від дати погашення згідно з Графіком платежу до дати дострокового погашення кредиту.

За п. А12 кредитного договору сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена Розділом "А" цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин, зокрема: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором; порушення позичальником будь-якої умови цього договору.

Положеннями п.п. 2.2.2-2.2.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору.

Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору, при настанні, зокрема, ?порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право, зокрема, змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. 2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог п. 1.1 цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів, зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік (п. 2.3.8 кредитного договору).

Згідно з п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

За умовами п. 4.2 кредитного договору відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього Договору, встановленого п. А.3 цього договору).

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно з п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього договору (п. 4.5 кредитного договору).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п. 4.10 кредитного договору).

Пунктом 4.11 кредитного договору визначено, що нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Між сторонами складено та підписано відповідний Графік погашення платежів, який передбачає 36 платежів, загальний розмір місячного платежу, що включає частину кредиту, проценти та комісію, складає 6851,67грн (останній платіж за графіком - 6851,63грн).

На виконання умов договору від 16.08.2021 №20.31. АТ "Акцент-Банк" перерахував ФОП Кабановій О.В. грошові кошти в розмірі 150000,00грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.18836313.20085.70198 від 16.08.2021, що наявний в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, ФОП Кабанова О.В. умови кредитного договору належним чином не виконувала, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема Графіком погашення) строки не повернула, у зв`язку з чим станом на 21.04.2023 заборгованість відповідача за договором, становить: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 130258,54грн; заборгованість за процентами в розмірі 21915,03грн; заборгованість за винагородою в розмірі 3555,00грн.

У зв`язку з порушенням позичальником умов договору, а саме порушенням строків погашення кредиту, визначених Графіком погашення, банк звернувся до ФОП Кабанової О.В. з вимогою від 02.04.2023 про дострокове повернення кредитних коштів у строк до 09.04.2023.

Вказана вимога направлена банком на адресу ФОП Кабанової О.В.: АДРЕСА_2 , 05.04.2023, про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, реєстру згрупованих поштових відправлень та платіжного доручення АТ "Укрпошта".

Відповідь ФОП Кабанової О.В. на вказану вимогу в матеріалах справи відсутня.

У зв`язку з невиконанням позичальником вимоги про дострокове погашення кредиту АТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.08.2023 у справі №922/2625/23 позов задоволено повністю з підстав, що викладені вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, між АТ "Акцент-Банк" та ФОП Кабановою О.В. укладено кредитний договір від 16.08.2023 №20.31..

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу згідно з меморіальним ордером № TR.18836313.20085.70198 від 16.08.2021, надано кредитні кошти у розмірі 150000,00грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Графіку погашення, що є додатком №1 до договору від 16.08.2021 №20.31., позичальник повинен був щомісяця в строк до 16 числа місяця вносити платежі у розмірі 6851,67грн (включає частину кредиту, проценти та комісійну винагороду).

За змістом виписки/особового рахунку ФОП Кабанової О.В. за період з 16.08.2021 по 21.04.2023 відповідач свій обов`язок зі сплати щомісячних платежів виконував неналежним чином, зокрема, позичальником не вносилися платежі за період з лютого 2022 року по вересень 2022 року, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість з повернення кредиту, розмір якої станом на дату звернення з позовом становить 130258,54грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався правом вимоги на дострокове повернення суми кредиту, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. А3, пп а) п. 2.3.2 кредитного договору, та направив 05.08.2023 вимогу від 03.08.2023 про дострокове повернення кредиту на адресу ФОП Кабанової О.В.: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, реєстру згрупованих поштових відправлень та платіжного доручення АТ "Укрпошта".

Отже, банком належним чином виконано вимогу щодо направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення кредиту.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту від 02.04.2023 банком встановлено строк для сплати заборгованості до 09.04.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості ФОП Кабанової О.В. та копію виписки/особового рахунку ФОП Кабанової О.В. за період з 16.08.2021 по 21.04.2023 судом апеляційної інстанції встановлено, що залишок несплаченої позичальником суми кредиту складає 130258,54грн, розмір несплаченої заборгованості за процентами, що нараховані на 09.04.2023 (згідно з п. А. 8 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно), складає 21915,03грн.

Судова колегія відхиляє контррозрахунок відповідача, згідно з яким прострочена заборгованість за процентами станом на 17.04.2023 складає 21608,01грн, тобто суму, що тотожна заборгованості за процентами станом на 31.03.2023, без враховування періоду користування кредитом з 01.04.2023 по 09.04.2023, оскільки саме до цієї дати банк має право здійснювати нарахування процентів за користування кредитом.

В той же час, за розрахунком суду розмір несплаченої заборгованості з винагороди, передбаченої п. А10 договору та нарахованої станом на 09.04.2023, складає 3287,42грн, враховуючи що загальний розмір винагороди, нарахованої за період з 17.08.2021 по 09.04.2023 (враховуючи, що розрахунок комісії згідно з п. А10 здійснюється щоденно) складає 23432,42грн (22515грн (за 19 місяців кредитування)+917,42грн(24 дні з 17.03.2023 по 09.04.2023, тобто до дати, визначеної банком у вимозі), а загальна сума сплачених позичальником платежів за комісією за період з 17.08.2021 по 21.04.2023 складає 20145,00грн.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає необґрунтованим стягнення з відповідача 267,58грн заборгованості за винагородою.

Отже, обґрунтованим є стягнення з відповідача 130258,54грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 21915,03грн заборгованості за процентами та 3287,42грн заборгованості за винагородою.

Доводи скаржника, що нею в період з 02.04.2023 по 17.10.2023 сплачено грошові у кошти у розмірі 18500,00грн в рахунок погашення заборгованості, судова колегія до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з виписки/особового рахунку ФОП Кабанової О.В. за період з 16.08.2021 по 21.04.2023 та розрахунку заборгованості, що додані до позовної заяви, розрахунок заборгованості банком здійснено з врахуванням сплачених відповідачем, зокрема, у квітні 2023 року грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Посилання на неврахування судом першої інстанції платежів, які здійснені відповідачем у травні-жовтні 2023 року, судова колегія до уваги не приймає, оскільки відповідачем до суду першої інстанції докази часткової сплати заборгованості не надавалися, а надані до суду апеляційної інстанції такі докази надані в неналежній якості та з порушенням порядку надання доказів до суду, без належного обґрунтування їх надання до апеляційної інстанції.

Судова колегія зауважує, що рішення суду першої інстанції містить посилання на дату, станом на яку визначено заборгованість відповідача перед позивачем.

Враховуючи зазначене, факт часткового погашення суми боргу, на який посилається скаржник, за наявності відповідних належних та допустимих доказів підлягає врахуванню при виконанні судового рішення у цій справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже у разі, якщо обов`язок боржника буде відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням, суд за зверненням боржника може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і у такому випадку виключаються підстави для подвійного стягнення відповідних сум заборгованості.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що судом першої інстанції допущено помилку під час перевірки розрахунку заборгованості за винагородою, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому рішення підлягає зміні в частині стягнення з відповідача 267,58грн заборгованості за винагородою та у задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 277, ст. ст. 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляціну скаргу Фізичної особи-підприємця Кабанової Олени Василівни задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 23.08.2023 у справі №922/2625/23 змінити в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Кабанової Олени Василівни на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 267,58грн заборгованості за винагородою.

3.Резолютивну частину рішення Господарського суду Харківської області від 23.08.2023 у справі №922/2625/23 викласти в наступній редакції:

" Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кабанової Олени Василівни ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська,11, ) 130258,54грн заборгованості по кредиту, 21915,03грн процентів, 3287,42грн винагороди, 2679,39грн судового збору.

В решті позову відмовити."

4.В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 23.08.2023 у справі №922/2625/23 залишити без змін.

5.Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк"(49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кабанової Олени Василівни ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6,92грн витрат зі сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.О. Фоміна