РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.02.2024Справа № 910/16969/23

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Пастуха Тараса Васильовича ( АДРЕСА_1 )
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Бест Фрут" (02125, місто Київ, бульвар Перова, будинок 32, офіс 5)
простягнення 16 015 грн 89 коп.
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Пастуха Тараса Васильовича з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Фрут" про стягнення 81 009 грн 59 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договором - заявкою на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023 не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість в розмірі 65 000 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 15 015 грн 89 коп. пені та 993 грн 70 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 відкрито провадження у справі № 910/16969/23 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

21.11.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

12.12.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 15 015 грн 89 коп. пені та 1 143 грн 29 коп. 3 % річних.

Згідно приписів пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Суд зазначає, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно зі статтею 163 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

З огляду на те, що зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, зокрема, процесуальні права відповідача, передбачені статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам, встановленим статями 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі до неї додано докази направлення примірника такої заяви відповідачу по справі, відповідна заява Фізичної особи-підприємця Пастуха Тараса Васильовича прийнята судом до розгляду, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову, з урахуванням якої здійснюється розгляд спору.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

24.04.2023 між Фізичною особою - підприємцем Пастухом Тарасом Васильовичем (перевізник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Фрут" (замовник за договором, відповідач у справі) було укладено Договір - заявку на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023, за яким узгоджено перевезення за маршрутом: Клайпеда (Литва) - Бровари (Україна); дата завантаження 24.04.2023; адреса завантаження:UAB "Baltic Fresh Fruit", Laistu vill. Stariskek str.7. Klaipedos area. Lithuania; дата вигрузки - згідно CMR; договірна вартість перевезення - 65 000 грн 00 коп.

Умови оплати - безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 30 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору - договору на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023 було надано відповідачу послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Литва-Україна, а відповідач прийняв надані послуги, що підтверджується підписаним між сторонами актом здачі - приймання виконаних робіт (надання послуг) від 28.04.2023 № 22 на суму 65 000 грн 00 коп., копією CMR від А230426-01 та рахунку-фактури № 22 від 28.04.2023, виставленого на оплату отриманих послуг.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжної інструкції № 725 від 28.11.2023 відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором - заявкою на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023 на рахунок позивача сплачено 65 000 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором - заявкою на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023 позивачем за період прострочення 29.04.2023 по 28.11.2023 нараховано 15 015 грн 89 коп. пені та, за період прострочення з 29.04.2023 по 29.10.2023, - 1 143 грн 29 коп. 3 % річних.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 546 та статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 3.2. договору-заявки за порушення строків оплати за надані послуги замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний календарний день прострочення оплати.

В силу статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Таким чином, необхідною умовою нарахування компенсаційних нарахувань та штрафної санкції є встановлення факту прострочення по оплаті наданих послуг.

Як вбачається з договору - заявкою на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023 сторонами не встановлений термін виконання замовником обов`язку з оплати наданих послуг.

Так, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання підлягає застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту якого кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки зазначеною статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

В матеріалах справи відсутні докази звернення перевізника до замовника з вимогою про оплати наданих послуг за договором - заявкою на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023, у заявку з чим суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг.

Також суд зауважує, що у даній справі позовна заява не є вимогою в розумінні статті 530 Цивільного кодексу України, оскільки надіслання сторонам копії позовної заяви і доданих до неї документів є виконанням позивачем процесуального обов`язку, покладеного на нього статтею 172 Господарського процесуального кодексу України, а не пред`явленням вимоги боржнику. При цьому позовна заява направлена на примусовий захист вже порушених прав та інтересів позивача.

Одночасно суд зауважує, що виконання обов`язку визначеного частиною 2 статті 530 Цивільного кодекс України не є заходом досудового врегулювання спору. Оскільки як відомо, досудове врегулювання господарських спорів являє собою систему заходів, що здійснюються організаціями, іншими суб`єктами господарювання, майнові права яких порушено, з метою безпосереднього вирішення конфлікту (спору) до звернення у господарський суд. При цьому вимога оформлена відповідно до положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України слугує підставою для виникнення обов`язку у боржника виконати зобов`язання строк виконання яких не визначено умовами договору. Тобто, до моменту закінчення визначеного частиною 2 статті 530 Цивільного кодекс України строку виконання отриманої боржником вимоги, майнові права кредитора не порушено.

Додатково суд зазначає, що дотримання порядку визначеного частиною 2 статті 530 Цивільного кодекс України у разі відсутності обумовленого строку (терміну) виконання боржником обов`язку є важливим етапом взаємодії сторін, оскільки впливає на можливість реалізації ними інших прав, таких як: отримання компенсаційних нарахування, у разі не виконання боржником отриманої вимоги; можливості застосування строків позовної давності у разі не реалізації права кредитора на судовий захист у визначений Цивільним кодексом України строк після не виконання боржником отриманої вимоги; справедливий розподіл судових витрат, в тому числі попередження їх понесення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати послуг наданих за договором - заявкою на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2023/04/24/04 від 24.04.2023, у зв`язку з чим, вимоги про стягнення з відповідача 15 015 грн 89 коп. пені та 1 143 грн 29 коп. 3 % річних визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька