РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 м. КиївСправа № 910/16662/23

За позовом: приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ";

до: житлово-будівельного кооперативу "ОБУВЩИК-2";

про: стягнення 194.448,41 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до житлово-будівельного кооперативу "ОБУВЩИК-2" (далі - відповідач) про стягнення 194.448,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором на послуги водопостачання та водовідведення від 05.12.1997 № 04920/4-12, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 194.448,41 грн., з яких: 134.936,41 грн. - основна заборгованість, 26.987,29 грн. - штраф, 5.080,67 грн. - 3 % річних та 27.444,04 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16662/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: неврахування позивачем листа відповідача від 21.09.2023 № 21/09 із графіком погашення заборгованості; здійснення відповідачем часткової оплати за отримані послуги; відсутність доказів наявності заборгованості; позивачем не доведено факту виставлення відповідачу рахунків на оплату.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що частина здійснених відповідачем оплат врахована позивачем та не стосуються заборгованості в заявлений період; частина суми основної заборгованості в сумі 34.007,76 грн. сплачена відповідачем; відсутність заперечень відповідача в частині обсягу отриманих послуг з заявлений період.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про відсутність відповіді позивача на направлений відповідачем графік погашення заборгованості в розумний строк; одностороння зміна позивачем призначення платежу в здійснених відповідачем оплатах не передбачена умовами договору.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як абонентом, укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення від 05.12.1997 № 04920/4-12 (далі - Договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується забезпечити відповідачу постачання питної води та прийняти від відповідача каналізаційні стоки, а відповідач сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення вмістах та селищах України, затвердженими наказом держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 (п. 1.1 Договору).

Розділом 3 Договору визначений порядок розрахунків, а саме, зокрема:

- кількість води, що подається позивачем та використовується відповідачем, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих позивачем. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником позивача спільно з представником відповідача (п. 3.1 Договору);

- кількість стічних вод, які находять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водо лічильника, а при його відсутності - за узгодженням з позивачем, за діючими нормами водоспоживання, або іншим засобом, передбаченим п. 21.1 Правил (п. 3.4 Договору);

- відповідач розраховується за користування водою і послугами каналізації в порядку інкасо платіжних вимог, які оплачуються без акцепту платника, шляхом зняття з його розрахункового рахунку сум, зазначених позивачем у платіжній вимозі (п. 3.6 Договору).

Положеннями пункту 4.2 Договору передбачено, що за безпідставну відмову повністю або частково оплатити платіжну вимогу відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % суми, від оплати якої він відмовився. Крім того, позивач має право до сплати відповідачем заборгованості припинити подачу води та приймання стоків.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правила користування комунальним водопроводом та каналізацією в м. Києві, затвердженими рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1986 № 24 втратили чинність 01.07.1994 у зв`язку з введенням і дію правил користування системами комунального водопостачання і містах і селищах України, затверджених наказом держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, які свою чергу, втратили чинність 18.10.2008 у зв`язку із введенням в дію правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, відповідно до п. 1.1 яких, останні є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Так, позивачем, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надані відповідачу послуги в період з 01.10.2020 по 31.07.2023 на суму 768.956,41 грн., що підтверджується: актами про зняття показань з приладів обліку; фото-фіксацією показань водолічильника; реєстрами дебетово-інформаційних повідомлень, що підтверджують виставлення до установи банку відповідача платіжних документів; розрахунками обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання та центрального водовідведення.

Проте, заборгованість з отриманих послуг за Договором відповідачем сплачена частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в період з 01.10.2020 по 31.07.2023 в сумі 134.936,41 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді штрафу в сумі 26.987,29 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 5.080,67 грн. та інфляційних втрат в сумі 27.444,04 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписами статті 2 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" (далі - Закон) встановлено, що дія цього Закону поширюється на всі суб`єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Частиною 2 статті 22 Закону встановлено, що споживачі питної води, зокрема, зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позивачем до господарського суду подана заява, в якій останній зазначає про часткову оплату відповідачем заявленої заборгованості в сумі 34.007,76 грн.

Приймаючи до уваги часткову сплату відповідачем заборгованості суд дійшов висновку, що провадження справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 34.007,76 грн. - підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Жодного належного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в період з 01.10.2020 по 31.07.2023 в сумі 100.928,65 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 100.928,65 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у встановлений строк, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 26.987,29 грн., 3 % річних в сумі 5.080,67 грн. та інфляційних втрат в сумі 27.444,04 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах по суті спору судом відхилені, оскільки:

- частина поданих до суду платіжних інструкцій не охоплює сплату відповідачем періоду заборгованості, заявленої до стягнення;

- визнання відповідачем суми заборгованості (станом на 01.09.2023) у листі останнього від 21.09.2023 № 21/09;

- послуги за Договором надані відповідачу, як юридичній особі;

- відсутність надання відповідачем доказів розміщення внутрішньо переміщених осіб;

- будь-яких графіків погашення заборгованості між сторонами матеріали справи не містять;

- фінансовий стан відповідача, внаслідок несплати з боку мешканців будинку за його утримання не може бути підставою для зменшення розміру штрафної санкції у вигляді штрафу.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 34.007,76 грн. - закрити.

2. Решту вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з житлово-будівельного кооперативу "ОБУВЩИК-2" (Україна, 04211, м. Київ, вулиця Приозерна, будинок 8б, ідентифікаційний код: 22864416) на користь приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (Україна, 01015, м. Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1а, ідентифікаційний код: 03327664) основну заборгованість в сумі 100.928 (сто тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 65 коп., штраф в сумі 26.987 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 29 коп., 3 % річних в сумі 5.080 (п`ять тисяч вісімдесят) грн. 67 коп., інфляційні втрати в сумі 27.444 (двадцять сім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.916 (дві тисячі дев`ятсот шістнадцять) грн. 73 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац