ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" січня 2024 р. Справа № 906/498/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гудак А.В.

суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання представника ОСОБА_1

про зупинення провадження у справі

при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.10.2023

(ухвалене о 16:11 год. у м. Житомирі, повний текст складено 31.10.2023)

у справі № 906/498/23 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом ОСОБА_2

до відповідачів:

1) ОСОБА_1

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі

за участю представників сторін:

від ОСОБА_2 - Демчик Н.О.;

від ОСОБА_1 - Вірьовкін О.І.;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_1 та ТОВ "Нірол" про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2019 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол".

Вказаний правочин був укладений для приховування договору застави, який насправді був вчинений з метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним в майбутньому договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (на той час директора ТОВ "Нірол"), а не з метою продажу частки у статутному капіталі.

На підтвердження удаваності правочину позивач посилається на корпоративний договір від 28.02.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вказує, що грошових коштів за договором позивач не отримувала і не планувала отримати та взагалі не мала наміру продавати частку в статутному капіталі товариства, тим більше за вказану у спірному договорі ціну, оскільки вона значно менша вартості нерухомого майна товариства.

Зазначає, що ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_3 не надала, ухилялася від укладення договору позики, а тому вважає, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, який укладався у його забезпечення, є недійсним.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 26.10.2023 у справі №906/498/23 позов задовольнив. Визнав недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що 28.02.2019 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, за умовами якого продавець, що є власником частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол" в розмірі 100%, сплаченої нею в сумі 255 055 грн 71 коп., передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) частку в розмірі 90% в сумі 229 550 грн 14 коп. і зобов`язується сплатити її вартість на умовах, встановлених цим договором.

28.02.2019 сторони підписали акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол", за яким ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність частку у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 229 550 грн 14 коп., що становить 90% статутного капіталу.

При цьому, суд проаналізувавши умови корпоративного договору від 28.02.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійшов висновку, що вони підтверджують удаваність договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019.

Суд взяв до уваги і те, що в постанові від 19.01.2022 по справі №906/92/21 Верховний Суд дійшов висновку, що корпоративний договір від 28.02.2019 не є окремим самостійним правочином, умови укладення якого не впливають на дійсність оспорюваного договору.

Тому, оцінивши в сукупності умови оспорюваного договору та врахувавши, що сторони у п. 4 корпоративного договору хоча і визначили, що продаж ОСОБА_2 частини корпоративних прав ОСОБА_1 в розмірі 90% статутного капіталу ТОВ "Нірол" було здійснено для забезпечення договору поруки, суд дійшов висновку, що фактично, договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019 є договором застави.

З огляду на відсутність доказів укладення договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у забезпечення виконання якого укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019 (фактично - договір застави), суд вказав про обґрунтованість позовної вимоги про визнання такого договору недійсним.

Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено позовну давність, про застосування якої ОСОБА_1 подала суду відповіну заяву.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 203, 215, 235, 256, 257, 267, 553, 554, 626 ЦК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_1 , у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 26.10.2023 у справі № 906/498/23 скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована таким.

28.02.2019 між позивачем та скаржником був укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол", редакція якого була запропонована позивачем, а до його укладання сторони погодили всі умови, в тому числі істотні умови договору, і відповідно такий договір був укладений та підписаний сторонами.

Позивач та скаржник підписали договір, який відповідає законодавству України, зміст правочину не суперечив законам України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідають їх внутрішній волі.

Також, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та підтверджується підписанням сторонами акту прийому-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол".

Сторони з метою виконання умов договору, а саме пункту 14 договору підписали Акт прийому-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол" від 28.02.2019, в якому вказали, що сторони керуючись чинним законодавством діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомленні з приписами цивільного законодавства, керуючись договором від 28.08.2019 склали акт відповідно до якого позивач ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність частку у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 229 550 грн 14 коп., що становить 90% статутного капіталу. Також, в акті зазначено, що не мають один до одного будь-яких претензій щодо переданої частки у статутному капіталі.

В договорі відсутні жодні посилання на те, що він укладається з метою забезпечення виконання господарських зобов`язань ОСОБА_3 .

Крім цього відповідно до пункту 5 договору сторони оцінюють вартість частки, що продається за цим договором в сумі 229 550 грн 14 коп., які покупець сплатив продавцю до підписання даного договору, що продавець підтверджує підписом цього договору.

Тобто, посилання позивача, що кошти вона не отримала не підтверджується належними та допустимими доказами.

ОСОБА_2 в позовній заяві зазначає, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі був укладений для приховування договору застави, який був вчинений з метою забезпечення виконання зобов`язань в майбутньому договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Місцевим судом не встановлено істотну обставину щодо визнання договору удаваним, а саме який договір сторони уклали між собою заставу або/чи поруку.

Скаржником був заявлений зустрічний позов про визнання корпоративного договору недійсним, але, суд першої інстанції відмовив у прийнятті до розгляду зустрічного позову зазначивши, що зустрічний позов не містить належного обґрунтування доцільності його розгляду разом з первісним позовом, зокрема, і з огляду на те, що вимоги за зустрічним позовом заявлені до одного із відповідачів за первісним позовом.

Суд першої інстанції помилково встановив відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Позов спрямований не на захист прав позивача, а на спробу заволодіти майном ОСОБА_1 .

Таким чином скаржник вважає, що при ухваленні оскарженого рішення мало місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до ухвалення неправильного рішення, і є підставою для його скасування в апеляційному порядку та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач у відзиві вказує, що оспорюваний договір купівлі-продажу 90% частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол" було укладено для приховання договору застави, який насправді був вчинений з метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним в майбутньому договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Реальна природа договору-купівлі продажу як договору застави в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 перед відповідачем ОСОБА_1 за укладеним в майбутньому договором позики між ними, підтверджується умовами Корпоративного договору.

Корпоративний договір підтверджує дійсні наміри сторін, якими вони користувалися при укладенні договору купівлі-продажу, - забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань по поверненню ОСОБА_1 позики, та був укладений для конкретизації мети укладення оспорюваного договору купівлі-продажу.

Судом за повного та об`єктивного дослідження усіх доказів по справі, правомірно зроблено висновок, що оспорюваний договір купівлі-продажу є удаваним, оскільки укладений для приховування іншого договору, а саме договору застави.

Після підписання сторонами оспорюваного договору і перереєстрацію на користь ОСОБА_1 корпоративних прав, нібито їй відчужених, грошових коштів у позику громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_1 не надала.

З огляду на вищевикладене та зважаючи на висновок про удаваність та відсутність доказів укладення договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у забезпечення виконання якого укладено між сторонами справи оспорюваний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, а фактично - договір застави, судом на підставі повного та об`єктивного дослідження доказів по справі, правомірно зроблено висновок про визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним.

Враховуючи вказане, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 26.10.2023 у справі №906/498/23 - без змін.

Скаржник подала суду додаткові письмові пояснення, в яких вказує, що в рішенні суд першої інстанції обґрунтовуючи удаваність договору купівлі-продажу частки корпоративних прав ТОВ "Нірол" зокрема зазначив, що положення корпоративного договору від 28.02.2019, укладеного між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , підтверджують удаваність договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019.

Але, суд залишив без належної уваги посилання представника скаржника, що корпоративний договір є нікчемним, оскільки укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 7 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до якої головною умовою укладення корпоративного договору є наявність статусу учасника товариства.

З посиланням на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі № 906/739/23 вказує, що корпоративний договір від 28.02.209 є нікчемний і відповідно його положення не можуть впливати на права та обов`язки сторін.

Також, від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що 16.11.2023 Господарський суд Житомирської області ухвалив рішення по справі № 906/739/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним корпоративного договору від 28.02.2019.

В рішенні зазначено, що суд дійшов висновку, що відповідач набула статусу учасника ТОВ "Нірол" 01.03.2019, тобто з моменту державної реєстрації змін до складу учасників товариства.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції, чинній на дату підписання корпоративного договору) корпоративний договір від 28.02.2019 укладено ОСОБА_1 до моменту набуття нею статусу учасника ТОВ "Нірол", тобто оспорюваний корпоративний договір не відповідає згаданій вище нормі Закону, отже є нікчемним.

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодилась і подала апеляційну скаргу та 22.01.2024 Північно-західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження по справі №906/739/23 на рішення Господарського суду Житомирської області, призначив розгляд судової справи на 21.02.2024.

Представник вважає, що розгляд судової справи № 906/498/23 є неможливим до розгляду судової справи № 906/739/23, оскільки обставини, які будуть встановленні під час розгляду вказаної справи впливають на обставини справи № 906/498/23 в частинні щодо прав і обов`язків які виникли або/чи не виникли на підставі корпоративного договору.

Тому, представник просить суд зупинити розгляду судової справи № 906/498/23 до набрання законної сили рішення по справі № 906/739/23.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 29.01.2024 представник скаржника підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, просив його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти зупинення провадження у справі. Зауважила, що клопотання скаржника про зупинення провадження не містить посилання на об`єктивну неможливість вирішення цієї справи до набрання законові сили рішенням у справі № 906/739/23. З огляду на зазначене, просила суд відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

В судове засідання 29.01.2024 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" не з`явився.

При цьому судом враховано, що ТОВ "Нірол" належним чином та своєчасно повідомлялося про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать список розсилки поштової кореспонденції та поштова кореспонденція (т. 1, а. с. 250-255), що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а також те, що на цій стадії вирішується питання зупинення провадження у справі, а тому колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за відсутності представника ТОВ "Нірол".

Розглядаючи клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, суд враховує таке.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18).

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (постанова Верховного Суду від 06.09.2022 у справі № 904/4393/21).

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду потрібно у кожному випадку з`ясовувати: 1) як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом; 2) чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 910/15364/17, від 27.03.2019 у справі № 910/15707/17, від 04.08.2021 у справі № 903/636/20).

Таким чином, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення судом іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду вказаної справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову.

Суд враховує, що в провадженні господарських судів перебуває справа №906/739/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним корпоративного договору від 28.02.2019.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 16.11.2023 у справі №906/739/23 в позові відмовив.

Вказане рішення мотивоване тим, що спірний правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України.

Суд врахував, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Апеляційним господарським судом з КП "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі №906/739/23.

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.01.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі №906/739/23. Призначив розгляд справи на 21.02.2024 о 10:00 год.

Тому, з огляду на приписи ст. 241 ГПК України рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі №906/739/23 не набрало законної сили.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що звертаючись до суду з позовом в цій справі, позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги та удаваність договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019 положеннями корпоративного договору від 28.02.2019 (п. п. 5, 7, 8).

У свою чергу, ОСОБА_1 заперечуючи проти задоволення позову, серед іншого, посилається на недійсність корпоративного договору від 28.02.2019.

Окрім того, суд першої інстанції висновуючи удаваність договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, взяв до уваги умови корпоративного договору від 28.02.2019.

Отже, корпоративний договір від 28.02.2019 так чи інакше покладений в основу аргументування позицій сторін та висновків суду першої інстанції.

Між тим, враховуючи, що дійсність/недійсність корпоративного договору від 28.02.2019 є предметом розгляду в справі № 906/739/23, апеляційний господарський суд позбавлений можливості надати йому оцінку в межах справи № 906/498/23.

Таким чином, проаналізувавши кінцеве судове рішення суду першої у справі №906/739/23, доводи сторін у справі № 906/498/23, мотиви, якими керувався суд першої інстанції при ухвалені рішення у цій справі, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 906/739/23 мають значення для правильного вирішення справи №906/498/23 та впливають на предмет доказування у цій справі.

За наведеного, апеляційний господарський суд вважає, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства, а саме справи № 906/793/23 та набрання у цій справі судовим рішенням законної сили.

Судом апеляційної інстанції також береться до уваги те, що:

- ОСОБА_1 зверталася в цій справі до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним корпоративного договору від 28.02.2019, а місцевий господарський суд ухвалою від 29.05.2023 відмовив фізичній особі ОСОБА_1 у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом у справі №906/498/23 (т. 1, а. с. 108-110, 119-120);

- представник ОСОБА_1 подавав суду першої інстанції заяву про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі 906/739/23 яка розглядається Господарським судом Житомирської області, однак в задоволенні якої було відмовлено судом першої інстанції ухвалою від 07.08.2023 (т. 1, а. с. 132, 162-163).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

При цьому, як зазначено вище, Господарський суд Житомирської області рішенням від 16.11.2023 у справі №906/739/23 в позові відмовив.

За приписами ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ст. 284 ГПК України).

З огляду на оскарження в апеляційному порядку ОСОБА_2 рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі №906/739/23, суд вважає за необхідне зупинити провадження в цій справі до завершення перегляду вказаного рішення в апеляційному порядку апеляційним господарським судом та виготовлення повного тексту постанови.

Керуючись статтями 227, 229, 234, 235, 270, 281 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №906/498/23 до завершення перегляду рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі №906/739/23 в апеляційному порядку Північно-західним апеляційним господарським судом та виготовлення повного тексту постанови.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений "31" січня 2024 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.