УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

31.01.2024Справа № 910/1112/24
Суддя Господарського суду міста Києва М.О. Лиськов, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" (81340, Львівська область, Яворівський район, місто Судова Вишня, вул. Заводська, буд. 35; ідентифікаційний код 40573749) про вжиття заходів забезпечення позову і додані до неї матеріали, подану до пред`явлення позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»

(04080, місто Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20; ідентифікаційний код 41946011)

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" (далі - Заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» припиняти надання заявнику послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за особовим рахунком №65231012 на об`єкт, ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168, а також укладати з будь-яким іншим суб`єктом господарювання договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168.

Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутись до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з вимогами про визнання недійсним одностороннього правочину Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», викладеного в листі від 25.01.2024 №3/01/2/1965, з дострокового розірвання Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» приєднано за особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168.

Підставами позову, за поясненнями заявника, є односторонній правочин з боку Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з дострокового розірвання Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168 (далі - Договір).

В листопаді 2021 року за наслідками подання заяви від 22.10.2021 №18/ЦОК12/1/194608 на приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» (далі - Заявник, Споживач) та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські Електромережі» (далі - Оператор) 18.11.2021 укладено Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії для потреб об?єкта за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 181 за особовим рахунком №65231012; ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168 на базі ТП 3355, підтвердженням чого слугує лист Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» від 18.11.2021 вих. №3/01/21/37699 з відповідними додатками до договору №2 (Паспорт точки/точок розподілу електричної енергії), №3 (відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії та порядок обліку розподілу), №6 («Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності Сторін»), №7 («Однолінійна схема електропостачання Споживача»), №8 («Порядок розрахунку втрат електроенергії в мережах Споживача») з продовженням додатка тощо.

В травні 2023 року на підставі листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» від 21.04.2023 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» погодило внесення змін до існуючого договору споживача надання послуг з розподілу електричної енергії для потреб об?єкта за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 181В за особовим рахунком №65231012; ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168, підтвердження чого слугує лист Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» від 11.05.2023 вих. №3/01/2/14072, підписаний шляхом накладення КЕП, з відповідними додатками до договору №2, 6, 7, 8 тощо.

Предметом зазначеного договору з відповідними змінами є надання послуг з розподілу електричної енергії на об?єкта споживача за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд.181В за особовим рахунком №65231012; ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168.

26.01.2024 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» надійшов лист від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» від 25.01.2024 №3/01/2/1965, підписаний КЕП, згідно з яким Приватним акціонерним товариством «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» отримано інформацію щодо зміни власника об?єкта, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 181 (далі - Об?єкт), в якому Оператор інформує Заявника, що згідно з п. 4.27 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 №312 23.01.2024 закінчився строк дії Договору з особовим рахунком №65231012; ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168. Відповідно до п. 11.5.16 Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310 припинення розподілу електричної енергії, на зазначений Об?єкт, буде здійснено Товариством (без додаткового попередження) протягом 5 робочих днів з дати закінчення строку дії Договору починаючи з 23.01.2024.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з наступного.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 5 ст.136 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.07.2018р. по справі №910/1354/18.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі №910/361/18.

Разом з тим, статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Разом з тим суд зазначає, що за твердженням заявника, предметом майбутнього позову буде визнання недійсним одностороннього правочину Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», викладеного в листі від 25.01.2024 №3/01/2/1965, з дострокового розірвання Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» приєднано за особовим рахунком № НОМЕР_1 на Об?єкт, ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168.

Проте наразі, матеріали заяви не містять доказів того, що у разі вчинення Приватним акціонерним товариством «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» дій зазначених у листі від 25.01.2024 №3/01/2/1965, що надійшов на електронну адресу заявника, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" існуватимуть ускладнення щодо виконання рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним одностороннього правочину Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», викладеного в листі від 25.01.2024 №3/01/2/1965, з дострокового розірвання Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» приєднано за особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕІС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168 або неможливості виконання такого рішення, та яким чином вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову вплине на виконання такого рішення, а відтак, суд приходить до висновку щодо недоведеності позивачем співмірності обраного заходу забезпечення позову із майбутніми позовними вимогами.

За висновками суду, позивачем не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачами на теперішній час дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Одночасно, судом вказувалось, що одним з критеріїв, який оцінюються судом у разі вирішення питання про забезпечення позову є наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, встановлення чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

До того ж, за висновками суду, заявником не було представлено суду належних доказів того, що застосування обраних останнім заходів забезпечення позову дійсно призведе до ефективного захисту прав та законних інтересів позивача у разі задоволення майбутніх позовних вимог, про які заявник зазначає у своїй заяві про забезпечення позову від 30.01.2024.

Крім того заявник у своїй заяві про забезпечення позову зазначає, що у листі від 25.01.2024 №3/01/2/1965, що надійшов на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» вказано, що строк дії Договору з особовим рахунком №62531012 сплив 23.01.2024, а припинення розподілу електричної енергії на об`єкт буде здійснено протягом 5 робочих днів з дати закінчення строку дії Договору починаючи з 23.01.2024, тобто останнім днем вчинення зазначеного вище правочину є 29.01.2024. Натомість заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" про забезпечення позову надійшла до Господарського суду міста Києва 30.01.2024.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку забезпечення шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» припиняти надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрогопол Україна» послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168 та заборони Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські Електромережі» укладати з будь-яким іншим суб?єктом господарювання договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168 - не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Крім того, згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зважаючи на це, прохання заявника про заборону Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські Електромережі» укладати з будь-яким іншим суб?єктом господарювання договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за особовим рахунком №65231012 на Об?єкт, ЕС-код точки/точок розподілу 62Z561, 62Z168 є таким, що суперечить приписам Цивільного кодексу України, а задоволення такого прохання судом порушило б права Оператора на вільне укладання договору та вибір контрагента.

Суд звертає увагу на те, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Однак, саме лише посилання заявника на потенційну можливість заподіяння шкоди правам та законним інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, суд вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не забезпечать виконання у подальшому судового рішення у випадку задоволення позову, його незастосування не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені, отже, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, з огляду на безпідставність та необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогопол Україна" про забезпечення позову до пред`явлення позову.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (05.12.2019) та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.О. Лиськов