ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5096/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши справу №916/5096/23 за позовом Інженерно-технологічний інститут «БІОТЕХНІКА» Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська обл., Одеський район, вул. Маяцька дорога, буд. 26, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 19, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національної академії аграрних наук України (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 9, ) про стягнення 585466,65грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що між Інженерно-технологічним інститутом «БІОТЕХНІКА» Національної академії аграрних наук України та ТОВ «ЕНЕРДЖІ ГРУП» від 30.12.2009 було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №13 на строк до 30.11.2012, який додатковими угодами від 22.10.2012, від 31.10.2013, від 08.08.2017, від 23.10.2018 продовжено з кінцевим терміном до 01.10.2029. У зв`язку з реорганізацією ТОВ «ЕНЕРДЖІ ГРУП» шляхом злиття, правонаступником останнього є ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ СЕРВІС 2017», з огляду на що, додатковою угодою від 01.12.2017 сторонами було проведено заміну орендаря на ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ CEPBIС 2017». Позивач стверджує про належне виконання зобов`язання за договором №13 від 30.12.2009, натомість, відповідач у період з грудня 2022 року по вересень 2023 року, оплату орендної плати не проводив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 493559,48 грн, на яку позивачем нараховано 91052,62 грн пені, 854,55грн інфляційних втрат.

13.12.2023 за вх.№44936/23 від Національної академії аграрних наук України до суду подані пояснення, в яких третя особа підтримує позицію позивача та просить стягнути з відповідача борг за орендну плату за договором №13 від 30.12.2009 на загальну суму 585466,65грн.

25.12.2023 за вх.№46869/23 до суду від ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування підставності якого, останній вказує про те, що затримка оплати за договором №13 від 30.12.2009 сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме у зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України та введенням воєнного стану, що засвідчено сертифікатом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Поряд із цим, відповідач відмічає, що ним сплачено частину основного боргу у розмірі 106 551,72 грн, із загальної суми заборгованості 493559, 48 грн, що підтверджується Актом звіряння за період з 01.01.2023 по 29.11.2023 між сторонами Договору №13 від 30.12.2009, у зв`язку з чим, ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» викладено клопотання у відзиві про розстрочення виконання рішення відповідно до ст. 239 ГПК України та затвердивши графік у наступному вигляді: суму заборгованості у розмірі 241241,27грн сплатити в строк до 30.12.2023 року; суму заборгованості у розмірі 252 318,21грн сплатити в строк до 30.02.2024 року.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження у справі №916/5096/23, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

30.12.2009 між Інженерно-технологічним інститутом «БІОТЕХНІКА» Національної академії аграрних наук України (орендодавець) та ТОВ «ЕНЕРДЖІ ГРУП» () (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №13, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно нежитлові приміщення інженерно-лабораторного

корпусу Інженерно-технологічного інституту «БОТЕХНИКА» площею 431,0 кв. м, розміщені за адресою: 65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 19 (peєстраціний номep 00499929.1. AAAГBГ 796, інвентаризаційний номер 01044) на п`ятому поверсі(ах), що перебуває на балансі Інженерно-технологічного інституту «БІОТЕХНИКА» УААН (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 02.12.2009 становить 1 377 993,20 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу. Стан майна на момент укладання договору визначений на підставі Висновку за результатами інженерно-технологічного стеження будинку інженерно-лабораторного корпусу ІТІ «БІОТЕХНИКА» від 2009 року. Орендар вступає у строкове платна користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна (1.1., 1.2., 1.3., 2.1. договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.4., 3.7. договору оренди від 30.12.2009 №13 орендна плата визначається не за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за перший місяць оренди - грудень 2009 року - 8 950,00грн. Орендна плата в повному обсязі перераховується орендарем орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним місяцем. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.п. 9.1., 10.1. договору оренди від 30.12.2009 №13 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 30.12.2009 до 30.11.2012 включно.

Актом приймання-передачі приміщення від 30.12.2009 до договору оренди від 30.12.2009 №13 орендодавець фактично передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування

нежиле приміщення площею 431,0 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 19 на п`ятому поверсі(ах).

В матеріалах справи наявні додаткові угоди від 22.10.2012, від 31.10.2013, від 01.06.2016, від 08.08.2017, від 01.12.2017, від 23.10.2018 до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №13 від 30.12.2009. Додатковою угодою від 01.12.2017 сторони погодились вважати орендарем за договором №13 від 30.12.2009 ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» (), у зв`язку із реорганізацією ТОВ «ЕНЕРДЖІ ГРУП» шляхом злиття. Додатковою угодою від 23.10.2018 викладено п. 3.1. та п. 10.1. договору від 30.12.2009 №13 у наступній редакції: орендна плата визначається на підставі ст. 21 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» і становить за погодженням сторін без ПДВ за базовий місяць розрахунку- жовтень 2018 року 54339,68грн; цей договір діє з моменту його підписання сторонами та діє до 01.10.2029 включно.

Позивачем також додано до матеріалів справи: акти надання послуг за оренду приміщення згідно договору №13 від 30.12.2009 №333 від 30.12.2022 в сумі 51314,60грн (разом з ПДВ), №15 від 31.01.2023 в сумі 51673,81грн (разом з ПДВ), №30 від 28.02.2023 в сумі 52087,20грн (разом з ПДВ), №44 від 31.03.2023 в сумі 52451,81грн (разом з ПДВ), №63 від 30.04.2023 в сумі 53238,58грн (разом з ПДВ), №106 від 31.05.2023 в сумі 52346,06грн (разом з ПДВ), №175 від 30.06.2023 в сумі 53611,78грн (разом з ПДВ), які засвідчені та скріплені печатками сторін; платіжні інструкції з орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №13 від 30.12.2009 №1159 від 18.10.2023 в сумі 7000,00грн, №1180 від 20.10.2023 в сумі 7000,00грн, №1124 від 12.10.2023 в сумі 21314,60грн.

Листом за №30 від 31.01.2023 та Претензією за №75 від 23.03.2023 Інженерно-технологічний інститут «БІОТЕХНІКА» НААН України направлено ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» вимогу про сплату заборгованості на загальну суму 2566935,75грн, що також включає в себе заборгованість з орендної плати за договором оренди нерухомого майна, яке належить до державної власності №13 від 30.12.2009.

Позивачем до матеріалів справи додано розрахунок заборгованості ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» () за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №13 від 30.12.2009 у період з грудня 2022 року по вересень 2023 року на загальну суму 493559,48грн.

Поряд із цим, відповідачем подано до суду акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 29.11.2023 за договором оренди №13 від 30.12.2009 із кінцевою сумую заборгованості у розмірі 387007,76грн, який скріплений та засвідчений печатками сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши позиції сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992 (в редакції, чинній на дату укладання спірного договору) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній на дату укладання спірного договору) орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за договором оренди №13 від 30.12.2009 за період з грудня 2022 року по вересень 2023 року в сумі 493559,48грн, наявність якої підтверджується договором оренди №13 від 30.12.2009, актами надання послуг №333 від 30.12.2022 в сумі 51314,60грн (разом з ПДВ), №15 від 31.01.2023 в сумі 51673,81грн (разом з ПДВ), №30 від 28.02.2023 в сумі 52087,20грн (разом з ПДВ), №44 від 31.03.2023 в сумі 52451,81грн (разом з ПДВ), №63 від 30.04.2023 в сумі 53238,58грн (разом з ПДВ), №106 від 31.05.2023 в сумі 52346,06грн (разом з ПДВ), №175 від 30.06.2023 в сумі 53611,78грн (разом з ПДВ), однак, як встановлено судом та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 29.11.2023 за договором оренди №13 від 30.12.2009 відповідачем 29.11.2023 було сплачено частину заборгованості по орендній платі у розмірі 106551,72грн, у зв`язку з чим у ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» перед Інженерно-технологічним інститутом «БІОТЕХНІКА» НААН України наявна заборгованість в сумі 387007,76грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Даний факт відзначається і відповідачем у своєму відзиві від 25.12.2023 за вх.№46869/23, в якому останнім також викладено про розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Так, згідно ч.ч.3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 1 ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Пунктом 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до положень статей 76, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідач у відзиві від 25.12.2023 за вх.№46869/23 визнає повністю позовну вимогу щодо основної суми заборгованості у розмірі 493559,48грн, однак, відмічає, що затримка оплати за договором №13 від 30.12.2009 сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме у зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України та введенням воєнного стану, що засвідчено сертифікатом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, тому за таких підстав відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду у наступному вигляді: суму заборгованості у розмірі 241241,27грн розстрочити в строк до 30.12.2023; суму заборгованості у розмірі 252 318,21грн розстрочити в строк до 30.02.2024.

З приводу заявленого відповідачем клопотання, суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Щодо вказаного відповідачем сертифікату Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, суд зазначає наступне.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований «Всім кого це стосується», згідно якого на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, цим листом засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердили, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення; те, що обставини є форс-мажорними для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 16.07.2019 в справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

При цьому, сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Так, загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, вказаний лист ТПП України не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання. Слід зазначити, що в самому листі є застереження про те, що обставини є надзвичайними та невідворотними за зобов`язаннями, виконання яких стало неможливим у встановлений термін, але аж ніяк не для всіх зобов`язань.

Поряд із цим, ІТІ «БІОТЕХНІКА» НААН України нараховано до стягнення з ТОВ «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» заборгованості за комунальні послуги, зокрема, за витрати по електроенергії у період з березня 2022 по червень 2022 та за витрати на опалення приміщення за грудень 2022 року, березень 2022 року на загальну суму 1247,38грн, однак, позивачем не обґрунтовано та не подано до суду жодного доказу щодо об`ємів спожитих відповідачем комунальних послуг з електроенергії, опалення, у зв`язку з чим позивачем не доведено суду існування таких обставин, тому, судом не підлягає задоволенню дана вимога з підставі її недоведеності фактичними доказами та необґрунтованості.

Внаслідок існуючого прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті орендної плати відповідачем позивач нарахував до стягнення з нього пеню в розмірі 6131,73грн за період з 13.01.2023 по 06.11.2023, в розмірі 17608,74грн за період з 13.02.2023 по 06.11.2023, в розмірі 15751,74грн за період з 13.03.2023 по 06.11.2023, в розмірі 13634,60грн за період з 13.04.2023 по 06.11.2023, в розмірі 11651,23грн за період з 13.05.2023 по 06.11.2023, в розмірі 9409,19грн за період з 13.06.2023 по 06.11.2023, в розмірі 7253,01грн за період з 13.07.2023 по 06.11.2023, в розмірі 5158,29грн за період з 13.08.2023 по 06.11.2023, в розмірі 3119,97грн за період з 13.09.2023 по 06.11.2023.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, суд встановив, що Інженерно-технологічним інститутом «БІОТЕХНІКА» НААН України зроблено розрахунок вірно, проте невірно встановлено період нарахування пені. Положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України визначено, що період часу, за який нараховується пеня не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з чим, судом зменшено період нарахування пені до 6 місяців з моменту виникнення зобов`язань відповідача відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України та зроблено наступний розрахунок:

Сума боргуПеріод заборгованос-тіКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за весь період прострочення
16 000,0013.01.2023 - 13.07.202318225,000.1373 989,04
51 673,8113.02.2023 - 27.07.202316525,000.13711 679,70
51 673,8128.07.2023 - 13.08.20231722,000.1211 058,96
52 087,2013.03.2023 - 27.07.202313725,000.1379 775,27
52 087,2028.07.2023 - 13.09.20234822,000.1213 013,92
52 451,8113.04.2023 - 27.07.202310625,000.1377 616,29
52 451,8128.07.2023 - 14.09.20234922,000.1213 098,25
52 451,8115.09.2023 - 13.10.20232920,000.1101 666,96
53 238,5813.05.2023 - 27.07.20237625,000.1375 542,65
53 238,5828.07.2023 - 14.09.20234922,000.1213 144,72
53 238,5815.09.2023 - 26.10.20234220,000.1102 450,43
53 238,5827.10.2023 - 06.11.20231116,000.088513,42
53 345,0613.06.2023 - 27.07.20234525,000.1373 288,39
53 345,0628.07.2023 - 14.09.20234922,000.1213 151,01
53 345,0615.09.2023 - 26.10.20234220,000.1102 455,33
53 345,0627.10.2023 - 06.11.20231116,000.088514,45
53 611,7813.07.2023 - 27.07.20231525,000.1371 101,61
53 611,7828.07.2023 - 14.09.20234922,000.1213 166,77
53 611,7815.09.2023 - 26.10.20234220,000.1102 467,61
53 611,7827.10.2023 - 06.11.20231116,000.088517,02
54 040,6813.08.2023 - 14.09.20233322,000.1212 149,78
54 040,6815.09.2023 - 26.10.20234220,000.1102 487,35
54 040,6827.10.2023 - 06.11.20231116,000.088521,16
53 716,4313.09.2023 - 14.09.2023222,000.121129,51
53 716,4315.09.2023 - 26.10.20234220,000.1102 472,43
53 716,4327.10.2023 - 06.11.20231116,000.088518,03

Всього нараховано пені: 3989,04+12738,66+12789,19+12381,50+11651,23+9409,19+7253,01+5 158,29+3119,97, що разом складає 78490,08 грн пені, яка судом і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивач у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем орендних платежів нарахував до стягнення з останнього інфляційні втрати на загальну суму 854,55грн за загальний період з 13.01.2023 по 06.11.2023.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши зроблений позивачем розрахунок інфляційний втрат встановив, що його зроблено невірно, за обрахунком суду інфляційні втрати складають 3457,60грн за загальний період з 13.01.2023 по 06.11.2023. Проте, в контексті приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений можливості застосувати власний розрахунок, у зв`язку з чим, судом підлягає повному задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 854,55грн за загальний період з 13.01.2023 по 06.11.2023.

Враховуючи викладене, суд частково задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 387007,76грн основної заборгованості, 78490,08 грн пені, 854,55грн інфляційних втрат, в решті частини заявлених позивачем позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 8782,00грн, однак, внаслідок часткового задоволення судом позовних вимог позивача до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 6941,29грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Інженерно-технологічний інститут «БІОТЕХНІКА» Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська обл., Одеський район, вул. Маяцька дорога, буд. 26, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 19, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національної академії аграрних наук України (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 9, ) про стягнення 585466,65грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ СТРОЙ сервіс 2017» (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 19, ) на користь Інженерно-технологічний інститут «БІОТЕХНІКА» Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська обл., Одеський район, вул. Маяцька дорога, буд. 26, ) 387007 (триста вісімдесят сім тисяч сім) грн 76 коп основної заборгованості, 74890 (сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто) грн 08 коп пені, 854 (вісімсот п`ятдесят чотири) грн 55 коп інфляційних втрат, 6941 (шість тисяч дев`ятсот сорок одну) грн 29 коп судового збору.

3. Відмовити у решті частини заявлених Інженерно-технологічний інститут «БІОТЕХНІКА» Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська обл., Одеський район, вул. Маяцька дорога, буд. 26, ) позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 січня 2024 р.

Суддя І.А. Малярчук