ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р. Справа№ 910/956/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Владимиренко С.В.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивачів: 1) Король Д.В.;

2) не з`явились;

від відповідача: Скаржинський М.В.;

від третьої особи: Божков Т.І.,

розглянувши апеляційну скаргу апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 (повний текст рішення складено та підписано 24.04.2023)

у справі №910/956/22 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1

до Відкритого акціонерного товариство «Меридіан» ім. С.П.Корольова

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість»

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» ОСОБА_1 звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова про визнання недійсним рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2021 відбулось засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова, на якому прийняті рішення, оформлені протоколом № 93 від 15.12.2021, однак позивач вважає, що такі рішення прийняті неправомочним складом наглядової ради відповідача, порядок денного засідання наглядової ради відповідача від 15.12.2021 та скликання засідання наглядової ради відповідача від 15.12.2021 здійснено особою, що не мала на здійснення цих дій належних повноважень, до складу наглядової ради не включено жодного незалежного директора, отже прийняте рішення порушує права позивача як акціонера відповідача на участь в управлінні товариством.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у задоволенні позовів Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить звільнити від сплати судового збору; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/956/22 в частині відмови позивачу у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначив, що оскаржуваним рішенням Наглядової ради відповідача порушене право позивача як акціонера на участь в управлінні, що реалізується через діяльність Наглядової ради, саме до складу якої включено більшість незалежних членів, є складовою корпоративного права, і на захист цього права поширюються гарантії, передбачені ч. 4 ст. 13, ст. 41 Конституції України. Таким чином, суб`єктивне право позивача на управління ВАТ «Меридіан», до складу якої мало б бути включено більшість директорів, є порушеним. Відповідно й рішення такого неправомочного складу Наглядової ради ВАТ «Меридіан» є такими, що поршують суб`єктивне право позивача на управління ВАТ «Меридіан».

Крім того, діяльність неправомочного складу Наглядової ради ВАТ «Меридіан» нівелює необхідність дотримання ст. 53 ЗУ «Про акціонерні товариства», ст. 112 ЗУ «Про управління об`єктами державної власності» щодо імперативних вимог про включення до складу Наглядової ради незалежних директорів та неможливість пролонгації повноважень Наглядової ради.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/956/22 залишено без руху. Надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вищезазначеної ухвали суду, 30.05.2023 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, подана засобами поштового зв`язку 26.05.2023. До заяви додано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн. Отже, скаржником належним чином виконано вимоги ухвали суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз», розгляд справи призначено на 28.06.2023.

Також, не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/956/22 та ухвалити нове рішення суду, яким визнати рішення наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова, оформлені протоколом №93 від 15.12.2021 недійсними.

Доводи та мотиви апеляційної скарги зводяться до того, що рішення, які приймаються Наглядовою радою ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова порушують корпоративні права позивача, оскільки останньому не було надано можливості бути обраним та стати членом Наглядової ради всупереч приписам ч. 4 ст. 53 ЗУ «Про акціонерні товариства», якими встановлена необхідність приведення складу Наглядових рад акціонерних товариств у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 19.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В. судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , розгляд справи призначено на 28.06.2023.

Розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

01.06.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, третя особа зазначила, що позивачами не доведено яким чином скасування одного із рішень Наглядової ради відновить права та законні інтереси акціонерів.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2237/23 від 26.06.2023, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/956/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 відкладено розгляд справи до 30.08.2023.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/3358/23 від 28.08.2023, у зв`язку перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/956/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Коротун О.М., Ткаченко Б.О.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 прийняті до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Коротун О.М., Ткаченко Б.О. ухвалою суду від 28.08.2023.

29.08.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Акціонерним товариством «Українська оборонна промисловість» подано заяву про заміну третьої особи її правонаступником.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 заяву Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» про заміну третьої особи її правонаступником задоволено. Замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державний концерн «Укроборонпром» на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість».

У зв`язку із перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 відкладено розгляд справи до 08.11.2023.

Судове засідання 08.11.2023 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 розжгляд справи № 910/956/22 призначено до розгляду на 13.12.2023.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4890/23 від 13.12.2023, у зв`язку перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/956/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 справу № 910/956/22 прийнято до розгляду вищезазначеною колегією суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкладено розгляд справи 24.01.2024.

Представник позивача 1 у судовому засіданні 24.01.2024 підтримав доводи апеляційної скарги та просить суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник позивача 2 у судове засідання 24.01.2024 не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та представник третьої особи у судовому засіданні 24.01.2024 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» (далі - позивач-1) є власником акцій Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова (далі - відповідач), частка якого у статутному капіталі акціонерного товариства становила 40,0753%.

ОСОБА_1 (далі - позивач-2) є власником акцій Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова, частка якого у статутному капіталі акціонерного товариства становила 0,0528%.

У статутному капіталі Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова державі належить 503718 акцій, що складає 50,0001%.

15.12.2021 відбулося засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова (далі - Наглядова рада), на якому прийняті рішення, оформлені протоколом №93 від 15.12.2021, про: обрання Голови наглядової ради ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова; питання щодо необхідності скликання позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова.

На вищевказаному засіданні були присутні члени Наглядової ради товариства: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (довіреність від 14.12.2021 б/н).

Як зазначено у протоколі №93 від 15.12.2021, з урахуванням норм статей 55 та 57 Закону України «Про акціонерні товариства», а також пункту 3 Розділу II «Перехідні положення» Закону України від 19.03.2015 №272-VIII, засідання Наглядової ради товариства є правомочним, оскільки кількість членів наглядової ради товариства, які беруть участь у даному засіданні наглядової ради, становить 5 осіб.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова, позивачі зазначають, що такі рішення прийняті неправомочним складом Наглядової ради відповідача, порядок денного засідання Наглядової ради відповідача від 15.12.2021 та скликання засідання Наглядової ради відповідача від 15.12.2021 здійснено особою, що не мала на здійснення цих дій належних повноважень, до складу наглядової ради не включено жодного незалежного директора, отже прийняте рішення порушує права позивачів як акціонерів відповідача на участь в управлінні товариством.

Відповідно до пункту 13 ч.1 ст.1 Закону «Про національну безпеку України» оборонно-промисловий комплекс України - сукупність органів державного управління, підприємств, установ і організацій промисловості та науки, що розробляють, виробляють, модернізують і утилізують продукцію військового призначення, надають послуги в інтересах оборони для оснащення та матеріального забезпечення сил безпеки і сил оборони, а також здійснюють постачання товарів військового призначення та подвійного використання, надання послуг військового призначення під час виконання заходів військово-технічного співробітництва України з іншими державами.

Згідно з пунктом 3.2 статуту Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова одним із основних видів діяльності товариства є виробництво радіовимірювальної, медичної, аудіо, дозиметричної та радіометричної техніки, приладів для вимірювання енергоносіїв, що споживаються, товарів народного вжитку, виробів механообробки та інструменту, системи зв`язку, обладнання для атомних електростанцій, спецвиробів для Міноборони, МВД, СБУ та НКАУ та інше.

Враховуючи це та здійснення відповідної діяльності для забезпечення потреб сил безпеки та оборони, Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова належить до підприємств (об`єктів) оборонно-промислового комплексу України.

Водночас, Відкрите акціонерне товариство «Меридіан» ім. С.П. Корольова є акціонерним товариством. Порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів визначається Законом «Про акціонерні товариства» (ч.1 ст.1 цього Закону).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст.1 Закону «Про акціонерні товариства» управління акціонерними товариствами, у статутних капіталах яких є корпоративні права держави або територіальної громади, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених законом.

Держава реалізує свої корпоративні права у статутному капіталі такого товариства відповідно до вимог Закону «Про управління об`єктами державної власності».

Згідно з ч.1 ст.2 Закону «Про управління об`єктами державної власності» законодавство про управління об`єктами державної власності складається з цього Закону, ГК, Податкового кодексу України, Закону «Про захист економічної конкуренції», інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об`єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об`єктами державної власності.

У частині 2 ст.3 Закону «Про управління об`єктами державної власності», в свою чергу, передбачено, що особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» метою цього Закону є визначення особливостей управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, шляхів підвищення ефективності функціонування підприємств оборонно-промислового комплексу та забезпечення здійснення контролю за їх діяльністю.

Тобто спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює порядок функціонування підприємств в оборонно-промисловому комплексі (які також є господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків), є Закон України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі».

Оскільки Закон України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» не регулює всі аспекти створення, діяльності і припинення господарських товариств, а встановлює лише окремі особливості їх діяльності, то до корпоративних правовідносин, що не врегульовані нормами Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», підлягають застосуванню положення Закону України «Про акціонерні товариства».

Водночас, 06.10.2021 набув чинності Закон України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», на підставі якого ст. 1 Закону України «Про акціонерні товариства» було доповнено ч.7, відповідно до якої особливості правового статусу, утворення, формування статутного капіталу, функціонування та припинення акціонерних товариств в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У частинах 1 та 2 ст. 18 цього Закону передбачено, що управління товариством здійснюється загальними зборами (акціонерів/учасників) як вищим органом товариства, наглядовою радою (в разі її утворення) та виконавчим органом товариства (далі - органи управління товариства). Компетенція органів управління товариства, порядок їх утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, доцільність включення до складу органів управління товариства незалежних членів та їх кількість, а також порядок зміни складу органів управління товариства визначаються відповідно до статуту, що затверджується загальними зборами (акціонерів/учасників).

Тобто з 06.10.2021 законодавство прямо передбачає застосування спеціального порядку функціонування акціонерних товариств оборонно-промислового комплексу відповідно до Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», який поширюється в тому числі і на порядок утворення та роботи органів товариств, зокрема, наглядових рад.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6685/21.

Таким чином, враховуючи дату ухвалення оскаржуваного рішення - 15.12.2021, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Як раніше зазначалося, як на підставу недійсності оскаржуваного рішення, позивач посилається на неправомочність складу Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова.

Згідно пунктів 4.1, 4.2. Положення про наглядову раду Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова наглядова рада складається з 7 осіб. До складу наглядової ради входять голова, заступник голови, секретар та члени наглядової ради. Членами наглядової ради можуть бути тільки акціонери товариства.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» визначено, що органами управління акціонерного товариства є загальні збори, наглядова рада та виконавчий орган акціонерного товариства. Повноваження органів управління акціонерного товариства визначаються Законом України «Про акціонерні товариства» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 4, 5, 6 вказаної статті наглядова рада є органом управління акціонерного товариства, що забезпечує захист інтересів держави, контролює та регулює діяльність виконавчого органу акціонерного товариства.

Склад наглядової ради визначається статутом акціонерного товариства. До складу наглядової ради включаються незалежні члени у кількості не менше однієї третини та не більше половини складу наглядової ради.

Членом наглядової ради не може бути особа, яка є громадянином (підданим) держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, або яка працювала в секторі безпеки і оборони держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Призначення та звільнення представників держави у складі наглядової ради здійснюється суб`єктом управління за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізацію державної політики у сфері оборонно-промислового комплексу.

Незалежні члени включаються суб`єктом управління до складу наглядової ради за результатами конкурсного відбору, що проводиться відповідно до порядку проведення конкурсного відбору незалежних членів наглядової ради особливо важливого для економіки підприємства, товариства, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Незалежними членами Наглядової ради можуть бути виключно громадяни України, які відповідають вимогам до незалежних членів наглядових рад державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, визначеним законодавством.

Строк повноважень членів наглядової ради становить три роки.

Члени наглядової ради працюють на умовах цивільно-правових договорів, у яких передбачаються порядок здійснення ними повноважень, права, обов`язки, відповідальність сторін, умови та порядок виплати винагороди, страхування відповідальності члена наглядової ради, підстави дострокового припинення та наслідки розірвання договору тощо.

Статут акціонерного товариства затверджується суб`єктом управління (ч. 2 ст. 6 «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності»).

Пунктом 14 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» установлено, що тимчасово, від створення акціонерного товариства до формування у встановленому законодавством порядку правомочного складу його наглядової ради, функції наглядової ради здійснює суб`єкт управління.

Отже, положення Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» передбачають обов`язкове обрання до складу наглядових рад акціонерних товариств оборонно-промислового комплексу незалежних членів у кількості не менше однієї третини та не більше половини складу наглядової ради.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату прийняття оспорюваного рішення склад Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова не був приведений у відповідність до норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», а відтак рішення Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова оформлене протоколом №93 від 15.12.2021, прийнято неправомочним складом наглядової ради.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Законодавець у частинах першій та другій статті 4 ГПК встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (постанова Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 ЦК, статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК), або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland)).

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland)).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Таким чином, виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність); відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відтак, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 52), від 22.06.2021 у справі №220/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 76)

Отже, рішення наглядової ради товариства можуть бути оскаржені в судовому порядку акціонером товариства шляхом пред`явлення позову про визнання їх недійсними, якщо такі рішення не відповідають вимогам законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства або, якщо порушено порядок прийняття такого рішення, а також, якщо вони порушують права чи законні інтереси такого акціонера товариства. Водночас, позивач за таким позовом має довести спроможність судового рішення про визнання недійсним рішення наглядової ради призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити його права та законні інтереси, на захист яких було подано такий позов. Також, виснуючи, чи підлягає захисту порушене право, суд має дати оцінку чи не спричинить задоволення позову порушення прав інших осіб, та чи не завдасть їм шкоди (частина третя статті 16, частини друга, третя статті 13 ЦК).

Вирішуючи питання про захист порушеного права, суд має враховувати інтереси і самого товариства і його інших учасників, тобто дотримуватися балансу інтересів учасників товариства і самого товариства, про що неодноразово зазначав Верховний Суд.

У зв`язку з агресією з боку російської федерації відповідно до Закону України «Про оборону України» з 2014 року в Україні триває особливий період, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово подовжувався та діє на даний час. В умовах особливого періоду та воєнного стану стабільне функціонування ДК «Укроборонпром» та товариств оборонно-промислового комплексу, пакетами акцій яких він керує, набуває особливого значення, оскільки цей концерн є стратегічним виробником озброєння та військової техніки в Україні. Захист приватних прав (корпоративних прав акціонерів), має забезпечуватися із дотриманням розумного балансу і врахуванням інтересів держави і всього українського народу щодо забезпечення обороноздатності України в умовах воєнної агресії з боку російської федерації.

Тому важливо встановити не абстрактне, а конкретне порушене право чи інтерес акціонера для його співставлення з інтересами інших учасників та товариства, які можуть бути порушені визнанням недійсним ухваленого рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді позовних вимог про визнання недійсними рішень органів управління господарських товариств суд має враховувати належність товариства до підприємств оборонно-промислового комплексу і завдань, які покладені на підприємства цього комплексу в особливий період, включаючи період воєнного стану, запроваджений відповідно до Закону України «Про оборону України», неприпустимість блокування господарської діяльності таких товариств.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14.09.2023 у справі № 910/955/22.

У цій справі позивачі (акціонери товариства) стверджує про порушення порядку формування Наглядової ради, що, на думку акціонерів, є підставою для визнання незаконними будь-яких рішень цього органу, незалежно від їх змісту. Такий підхід може суттєво дестабілізувати та заблокувати роботу товариства у випадку триваючого корпоративного конфлікту між двома акціонерами, він може призвести до непропорційного втручання суду у питання корпоративного управління та господарської діяльності товариства.

У постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №922/1671/16 та від 12.03.2019 у справі №904/9495/16 викладена позиція, що визнання судом недійсними рішень загальних зборів повністю, захищаючи порушені корпоративні права одного учасника товариства, може зачіпати корпоративні права інших учасників, відповідно порушується баланс інтересів учасників товариства, що має наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду у господарську діяльність товариства. Такі висновки Верховного Суду можна застосувати і до спорів про визнання недійсними рішень наглядової ради (з урахуванням різниці у обставинах справ).

З огляду на предмет та підстави позову суд повинен встановити, які саме негативні наслідки для прав та законних інтересів позивачів мають рішення наглядової ради, якими було обрано голову Наглядової ради ВАТ «Меридіан» ім. С.П. та скликано позачергові загальні збори акціонерів ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова.

Колегія суддів зазначає, що рішення про обрання голови Наглядової ради має виключно організаційний характер та прямо не стосується діяльності самого товариства, а отже жодним чином не може суперечити інтересам товариства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/3882/21.

Звертаючись з цим позовом до суду, позивач-1 також вказував, що оскільки склад Наглядової ради на момент ухвалення оскаржуваних рішень Наглядової ради відповідача був сформований не у відповідності до вимог закону (не включав незалежних директорів), то це, на його думку, є підставою для визнання незаконними будь-яких рішень цього органу, незалежно від їх змісту та відповідності закону.

Колегія суддів вважає, що неприведення складу наглядової ради, а саме необрання до її складу необхідної кількості незалежних директорів, не є підставою для скасування всіх прийнятих нею рішень, навіть тих, які відповідають закону і не порушують прав позивача. В цьому контексті не є слушним довід скарги про те, що незаконний склад наглядової ради не здатний прийняти правомірне рішення.

Оскаржуючи відповідні рішення наглядової ради, позивачу необхідно доводити, що вони суперечать закону та/або порушують його права та законні інтереси (із наведенням відповідного обґрунтування), що в силу норм закону може бути підставою для визнання недійсним такого рішення. При цьому, обов`язковому доведенню підлягає факт зловживання наглядової радою при прийнятті нею рішень, прийняття рішень в інтересах основного тримача акцій (ключового акціонера) і при цьому не в інтересах міноритарних акціонерів та самого товариства. Такий висновок Суду не суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.12.2021 у справі 924/641/20 щодо права акціонера оскаржувати рішення наглядової ради, оскільки цей висновок не ґрунтується на тому, що рішення наглядової ради, склад якої не відповідає закону, лише з цих підстав підлягає безумовному скасуванню.

В контексті наведеного, відсутні підстави стверджувати за доктриною «плодів отруйного дерева» (якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними) про протиправність/недійсність всіх рішень наглядової ради, прийнятих у складі, що не відповідає вимогам закону (не включає незалежних директорів), адже в кожному конкретному випадку (щодо кожного прийнятого наглядовою радою рішення) позивачу потрібно в загальному порядку доводи його невідповідність вимогам закону та порушення цим рішенням прав позивача.

В свою чергу, у цій справі позивач стверджує, що рішення наглядової ради варто визнати недійсними з огляду на їх прийняття у складі, який не відповідає вимогам закону (не включає незалежних директорів), незалежно від їх змісту та відповідності закону. Такий підхід, може суттєво дестабілізувати та заблокувати роботу товариства у випадку триваючого корпоративного конфлікту між акціонерами, він може призвести до непропорційного втручання суду у питання корпоративного управління та господарської діяльності товариства, а також негативно вплинути на права інших осіб, які мають господарські відносини з товариством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2023 у справі № 910/955/22.

Однак, позивачі у цій справі не довели невідповідність рішень наглядової ради нормам закону, а також порушення цими рішеннями їх прав та/або законних інтересів. Не вказали, у чому саме полягає порушення їх прав та/або законних інтересів з урахуванням змісту ухвалених рішень та яким чином визнання їх недійсними може захистити (відновити) порушене право чи інтерес позивачів на управління товариством.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 .

Щодо застосування норм ЗУ «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про акціонерні товариства» управління акціонерними товариствами, у статутних капіталах яких є корпоративні права держави або територіальної громади, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених законом.

Держава реалізує свої корпоративні права у статутному капіталі такого товариства відповідно до вимог Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» законодавство про управління об`єктами державної власності складається з цього Закону, ГК, Податкового кодексу України, Закону «Про захист економічної конкуренції», інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об`єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об`єктами державної власності.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», в свою чергу, передбачено, що особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» оборонно-промисловий комплекс України - сукупність органів державного управління, підприємств, установ і організацій промисловості та науки, що розробляють, виробляють, модернізують і утилізують продукцію військового призначення, надають послуги в інтересах оборони для оснащення та матеріального забезпечення сил безпеки і сил оборони, а також здійснюють постачання товарів військового призначення та подвійного використання, надання послуг військового призначення під час виконання заходів військово-технічного співробітництва України з іншими державами.

Згідно з п. 3.2 статуту ВАТ «Меридіан» одним із основних видів діяльності товариства є виробництво радіовимірювальної, медичної, аудіо, дозиметричної та радіометричної техніки, приладів для вимірювання енергоносіїв, що споживаються, товарів народного вжитку, виробів механообробки та інструменту, системи зв`язку, обладнання для атомних електростанцій, спецвиробів для Міноборони, МВД, СБУ та НКАУ та інше.

Як зазначалося вище, 50,0001% акцій ВАТ «Меридіан» належить державі в особі ДК «Укроборонпром».

Враховуючи це та здійснення відповідної діяльності для забезпечення потреб сил безпеки та оборони, ВАТ «Меридіан» належить до підприємств (об`єктів) оборонно-промислового комплексу України.

06.10.2021 набув чинності Закон України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», на підставі якого статтю 1 Закону України «Про акціонерні товариства» доповнено частиною сьомою, відповідно до якої особливості правового статусу, утворення, формування статутного капіталу, функціонування та припинення акціонерних товариств в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» управління товариством здійснюється загальними зборами (акціонерів/учасників) як вищим органом товариства, наглядовою радою (в разі її утворення) та виконавчим органом товариства (далі - органи управління товариства). Компетенція органів управління товариства, порядок їх утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, доцільність включення до складу органів управління товариства незалежних членів та їх кількість, а також порядок зміни складу органів управління товариства визначаються відповідно до статуту, що затверджується загальними зборами (акціонерів/учасників).

Отже, з 06.10.2021 законом передбачено застосування спеціального порядку функціонування акціонерних товариств оборонно-промислового комплексу відповідно до Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», який поширюється в тому числі і на порядок утворення та роботи органів товариств, зокрема, наглядових рад.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/6685/21.

У ч. 7 ст. 1 Закону України «Про акціонерні товариства» йдеться про те, що особливості правового статусу, утворення, формування статутного капіталу, функціонування та припинення акціонерних товариств в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Закон України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» ухвалювався з метою реформування ДК «Укроборонпром» та державних підприємств, які входили до його складу. В преамбулі цього Закону вказано, що цей Закон визначає особливості правового, економічного та організаційного регулювання перетворення Державного концерну «Укроборонпром» в акціонерне товариство, державних унітарних підприємств, у тому числі казенних підприємств, що входять до складу Державного концерну «Укроборонпром», - у господарські товариства, управління і розпорядження їхнім майном та спрямований на забезпечення обороноздатності, економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Однак, Закон України «Про акціонерні товариства» вказаною нормою (частина сьома статті 1) поширив дію цього спеціального закону на всі акціонерні товариства, що входять до складу оборонно-промислового комплексу, визначення якого наведено в пункті 13 частини першої статті 1 Закону України «Про національну безпеку України». Зміст пунктів 6 -12 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» свідчить про те, що цим Законом врегульований статус господарських товариств і державних підприємств, які не входили до складу концерну. Тобто сам Закон має ширшу сферу дії, аніж зазначено у преамбулі.

Крім того, корпоративними правами держави в статутному капіталі ВАТ «Меридіан» імені С.П. Корольова управляє саме ДК «Укроборонпром» (наразі - АТ «Українська оборонна промисловість»), що додатково вказує на належність підприємства до підприємств оборонно-промислового комплексу.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 року у справі № 910/956/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 року у справі № 910/956/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи №910/956/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

С.В. Владимиренко

Дата складення повного тексту 29.01.2024