ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року м.Дніпро Справа № 912/1631/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.

за участю представників:

від позивача: Скляр Ю.А., довіреність №134/12/23/1 від 28.12.2023 року, представник

від відповіача: Курпіль А.М., ордер АЕ № 1191746 від 07.04.2023 року, адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.01.2023 року (суддя Коваленко Н.М., повний текст рішення підписаний 10.02.2023 року ) у справі №912/1631/22

за позовом: Олександрійської міської ради, м. Олександрія, Кіровоградська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича, м.Олександрія, Кіровоградська область

про стягнення 236 386,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Олександрійська міська рада звернулася до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 236 386,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач без достатніх правових підстав користується земельною ділянкою, кадастровий номер :10:565:0018 та порушує права власника - Олександрійської міської ради на отримання орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 31.01.2023 року у справі №912/1631/22 позов задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича на користь Олександрійської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 221 799,16 грн., а також судовий збір у розмірі 3 326,99 грн. У решті позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, Сібірцев А.В. став фактичним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером :10:565:0018, на якій це майно розташоване, отже, у нього виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою та обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.

Суд встановив, що право користування земельною ділянкою у відповідача належним чином не оформлено, оплата за користування земельною ділянкою належним чином не проведена ним.

Суд зазначив, що у разі, коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, не оплачувала таке користування, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Частково відмовляючи у позові суд послався на помилки у розрахунках позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду ФОП Сібірцевим А. В. подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржуване ним рішення скасувати у частині стягнення 221 799,16 грн. та прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позову про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. В решті рішення суду від 31.01.2023 року скаржник просить залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач зі свого боку, у передбачені законодавством строки, звернувся до міської ради з листом про укладення додаткової угоди до договору оренди землі щодо його поновлення на 5 років; до листа додано проект додаткової угоди; заперечень позивача проти поновлення договору матеріали справи не містять;

- на момент направлення вказаного листа скаржник належно виконував умови договору;

- поновлення договору на умовах сплати орендної плати у розмірі 12% нормативної грошової оцінки земельної ділянки є односторонньою пропозицією позивача, між тим, одностороння зміна умов договору під час процедури його поновлення не передбачена законодавством;

- у період з 22.08.2019 року по 22.09.2019 року листів-повідомлень від орендодавця не надходило, тому висновки суду та позивача про припинення договору з 23.08.2019 року є хибними;

- за переконанням скаржника позивач не довів припинення договору оренди з 23.08.2019 року, між тим, ця обставина визнана господарським судом встановленою та покладена в основу рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами відповідача, вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач зазначає, що недосягнення між сторонами згоди стосовно розміру орендної плати, яка є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки, має наслідком припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі за приписами імперативних приписів ч.4 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, за умовами договору та Закону, враховуючи відсутність у відповідача переважного права на укладення договору, договір припинив свою дію у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Стосовно доводів скаржника про те, що він продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату, що є підставою для пролонгації цього договору за принципом "мовчазної згоди", позивач вказує, що у такому випадку договір вважається продовженим лише у разі укладення додаткової угоди, про що зазначено у ч.8 ст.33 Закону України "Про оренду землі", яка є єдиною підставою для продовження. Між тим, сторонами у місячний строк не було укладено відповідну додаткову угоду. Від пропозиції позивача укласти таку угоду на умовах, запропонованих позивачем у частині розміру орендної плати (12% нормативної грошової оцінки замість 6%), відповідач відмовився.

Крім того, за твердженням позивача, на підтвердження факту недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору оренди від 29.07.2009 року, не поновлення спірного договору та закінчення його дії з 23.08.2019 року, а також на підтвердження відсутності автоматичного поновлення договору свідчить рішення господарського суду Кіровоградської області від 23.05.2023 року у справі №912/533/23, яким Сібірцеву А.В. відмовлено у позові про визнання укладеною додаткової угоди від 03.07.2019 року до договору оренди земельної ділянки від 29.12.2009 року.

Отже, позивач вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 221 799,16 грн. за період з 01.09.2019 року по 30.09.2022 року як з фактичного користувача спірної земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, власником якого є відповідач, на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України є законним та обґрунтованим.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 року для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Іванова О.Г., Березкіної О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.01.2023 року у справі №912/1631/22. Постановлено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

13.04.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/533/23 за позовом фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича до Олександрійської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди.

17.04.2023 року у системі "Електронний суд" відповідачем направлено клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом ) учасників справи.

17.04.2023 року для вирішення питання про зупинення апеляційного провадження, у зв`язку з перебуванням судді Іванова О.Г. у відпустці, було проведено повторний автоматизований перерозподіл судової справи, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Антоніка С.Г., суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2023 року справу №912/1631/22 прийнято до свого провадження для вирішення питання зупинення апеляційного провадження. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.01.2023 року у справі №912/1631/22 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/533/23.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.08.2023 року, у зв`язку зі звільненням судді Антоніка С.Г., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 року для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

Ухвалою суду від 04.09.2023 року справа прийнята до провадження вказаною колегією суддів.

16.10.2023 року від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.11.2023 року провадження по апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.01.2023 року у справі №912/1631/22 поновлено у зв`язку з усуненням обставин, які призвели до зупинення провадження у справі, а саме ухваленням 12.10.2023 року у справі 912/533/23 постанови апеляційний судом. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 24.01.2024 року на 14:30 год.

21.11.2023 року від позивача надійшло повторне клопотання про поновлення провадження у справі.

У судовому засіданні 24.01.2024 року представники сторін надали пояснення по справі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині стягнення з відповідача 221 799,16 грн. заборгованості з орендної плати в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Олександрійської міської ради №1454 від 30.04.2010 року "Про визначення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Олександрії" затверджено орендні ставки за користування земельними ділянками на території міста Олександрії відповідно до цільового призначення згідно з додатком. Відповідно до п. 2.4. Додатку до рішення орендна ставка за користування земельними ділянками, зайнятими сезонними торговельними майданчиками, кафе, ресторанами, барами становить 12% від грошової оцінки землі.

Згідно з рішенням Олександрійської міської ради №314 від 05.10.2021 року "Про припинення дії рішення міської ради від 30.04.2010 №1454 "Про визначення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Олександрії" вищевказане рішення №1454 від 30.04.2010 року визнано таким, що втратило чинність з 01.01.2022 року.

Рішенням Олександрійської міської ради №221 від 07.07.2021 "Про місцеві податки і збори" встановлено на території Олександрійської територіальної громади місцеві податки і збори згідно з додатком, за яким, в таблиці 5 "Ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності на території Олександрійської територіальної громади" визначено, що ставка податку (орендної плати) за земельні ділянки з цільовим призначенням 03.08 "Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування" встановлюється у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 2 рішення передбачено його офіційне оприлюднення у термін до 15.07.2021 року та набрання рішенням чинності з 01.01.2022 року. Рішення №221 від 07.07.2021 року опубліковано 09.07.2021 року.

Як встановлено місцевим господарським судом, 29.12.2009 року між Олександрійською міською радою (Орендодавцем) та ОСОБА_1 (Орендарем) укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1 якого Орендодавець надає на підставі рішення №1243 від 06.11.2009 року, а Орендар Сібірцев Андрій Вікторович приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови (землі, які використовуються в комерційних цілях) для обслуговування будівлі ресторану "Світанок", яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.-3. Договору в оренду передається земельна ділянка площею 1351,40 кв.м., в тому числі: ріллі 0 га, багаторічних насаджень 0 га, пасовищ 0 га, сіножатей 0 га, лісів 0 га, інших угідь - забудовані землі, які використовуються в комерційних цілях - 1351,40 кв.м. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна - будівля ресторану.

Нормативна грошова оцінка становить 476 171,97 грн. (п. 5. Договору)

Згідно з п. 8. Договір укладено на 5 (п`ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 9.-11. Договору Орендна плата вноситься за земельні ділянки державної або комунальної форми власності орендарем у грошовій формі щомісячно в сумі 2 380,78 грн. на відповідний рахунок. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, затверджених Кабінетом Міністрів України. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для обслуговування будівлі ресторану "Світанок". Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування будівлі ресторану "Світанок" із земель житлової та громадської забудови, які використовуються в комерційних цілях (1.11.3 роздрібної торгівлі та комерційних послуг). (п. 15-16 Договору)

Згідно з прикінцевими положеннями Договору він набуває чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.12.2013, земельна ділянка з кадастровим номером :10:565:0018, площею 0,1351 га, по АДРЕСА_1 , цільове призначення: 03.08 "Для обслуговування будівлі ресторану "Світанок".

З архівної довідки №404 від 30.04.2014 року, виданої Управлінню приватизації, оренди майна та землі вбачається, що право власності на будівлю ресторану "Світанок" по АДРЕСА_1 , за архівними даними Олександрійського КМБТІ належало ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу виданого Придніпровською товарною біржею, Олександрійською філією 14.08.2001 року. Вказана інформація актуальна станом на 01.01.2023 року, але не підтверджує відомостей, щодо наявності чи відсутності об`єкта нерухомого майна, або зміни у його складі на дату видачі довідки. (а.с. 18).

22.08.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Колісніченко А.Ю. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 .

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №313457129 від 27.10.2022 року на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.10.2007 року у справі №2-4101/2007, ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 03, а саме: будівля, ресторан "Світанок", об`єкт житлової нерухомості: загальною площею (кв.м.): 956,4, Опис: цегла, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №304153252 від 04.07.2022 року, земельна ділянка загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер: :10:565:0018, цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, для обслуговування будівлі ресторану "Світанок", за адресою: АДРЕСА_1 , належить до комунальної власності, власник: територіальна громада м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради. (а.с. 20-21).

03.07.2019 року відповідач звернувся до Олександрійської міської ради з листом №11 про укладення додаткової угоди до договору оренди землі з проханням підписати додаткову угоду до договору оренди землі (кадастровий номер :10:565:0018) від 29.12.2009 року про поновлення вказаного договору строком на 5 (п`ять) років, тобто до 22.08.2024 року (а.с. 25).

Відповідно до п. 6.5. рішення Олександрійської міської ради №779 від 05.08.2019 року "Про розгляд земельних питань" Сібірцеву Андрію Вікторовичу поновлено на 5 (п`ять) років договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :10:565:0018) площею 0,1351 га, наданої для обслуговування будівлі ресторану "Світанок"; визначено орендну ставку у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зазначено про необхідність ОСОБА_1 протягом 2-х місяців укласти поновлений договір оренди земельної ділянки. (а.с. 26)

Крім того, Олександрійська міська рада листом №215/10/06/1 від 05.08.2019 року на звернення відповідача від 03.07.2019 року про укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 03.07.2019 року, зареєстрованого 05.07.2019 року за вх. №404/10, повідомила останнього про розгляд звернення на сесії міської ради 05.08.2019 року (а.с. 27).

У листі, у тому числі, йдеться про те, що оскільки за договором оренди від 29.12.2009 року, зареєстрованим 22.08.2014 року (номер запису про інше речове право 6764322) термін договору визначено на 5 років, тобто до 22.08.2019 року, та орендну ставку 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тому рада вважає, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору протягом місячного терміну після направлення відповідачем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, зокрема є розбіжності по розміру орендної ставки. Враховуючи викладене, переважне право орендаря на укладення договору у відповідності до ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" вважається припиненим.

Також наголошено, що протягом дії договору відповідачу неодноразово надсилались листи щодо невідповідності орендної ставки за земельну ділянку по вул. Героїв Сталінграда, 15 (кадастровий номер :10:565:0018) площею 0,1351 га рішенню міської ради від 30.04.2010 року №1454 "Про визначенню ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Олександрії", згідно з яким для земельних ділянок під ресторанами встановлена орендна ставка у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (лист від 13.04.2016 року №71/10/06/1, лист від 08.10.2014 року №341/10/06/1).

14.08.2019 року позивач звернувся до відповідача з листом №221/10/06/1 з пропозицією підписати додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної угоди на умовах, визначених рішенням Олександрійської міської ради від 05.08.2019 року №779 за ставкою у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки. Додаткова угода повинна бути підписана та зареєстрована не пізніше, ніж в місячний термін після закінчення терміну дії договору, тобто до 22.09.2019 року (а.с. 29).

12.02.2020 року Олександрійська міська рада звернулась до відповідача з листом №67/10/06/1 про необхідність термінового вжиття заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер :10:565:0018 та укладення договору оренди земельної ділянки, два проекти яких було додано до вказаного листа (а.с. 31).

03.03.2020 року Олександрійська міська рада звернулась до відповідача з листом №88/10/06/2 про необхідність в найкоротші терміни вжити заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою шляхом подання заяви про надання в оренду земельної ділянки по вул. Героїв Сталінграда, 15 в м. Олександрія, загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер: :10:565:0018 (а.с. 32).

13.01.2021 року позивач направив відповідачу лист №19/10/06/1 "Про укладення договору оренди земельної ділянки" з пропозицією до 31.01.2021 року звернутися до управління приватизації, оренди майна та землі міської ради (каб. 119-121 адмінбудівлі міської ради по пр. Соборному, 59) для підписання договору оренди земельної ділянки (а.с. 34).

22.04.2022 року Олександрійська міська рада звернулась до відповідача з претензією №121/10/06/2 щодо врегулювання плати за користування спірною земельною ділянкою.

Позивач зазначав, що відповіді на вище вказані листи, пропозиції та претензію Олександрійська міська рада не отримала, будь-яких дій, направлених на укладання договору оренди земельної ділянки по вул. Героїв Сталінграда, 15 в м. Олександрія, загальною площею 0,1351 га, кадастровий номер :10:565:0018, відповідач не вчинив.

Отже, враховуючи, що з моменту набуття права власності відповідач, являючись фактичним користувачем вказаної вище земельної ділянки, після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, з 23.08.2019 користується згаданою земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди та не сплачує плату за користування нею, позивач звернувся з даним позовом у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України про стягнення з відповідача 236 386,53 грн. безпідставно збережених коштів за період з 01.09.2019 року по 30.09.2022 року.

Колегія суддів повністю поділяє доводи суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зазначає наступне:

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ст. 2, 3).

Використання землі в Україні є платним; об`єктом плати за землю є земельна ділянка; плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 Земельного кодексу України).

Згідно з ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 120 Земельного кодексу України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас, ст. 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією нерухомістю.

У даному випадку, на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.10.2007 року у справі №2-4101/2007, ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 03, а саме: будівля, ресторан "Світанок", об`єкт житлової нерухомості: загальною площею (кв.м.): 956,4, опис: цегла, за адресою: АДРЕСА_1 , та яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності за кадастровим номером :10:565:0018, загальною площею 0,1351 га.

З огляду на викладене, місцевим господарським судом обґрунтовано зазначено, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 став фактичним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером :10:565:0018, на якій розташоване майно, а отже у нього виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою, а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події .

Слід враховувати, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди; (підп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14). Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1. ст. 288).

У ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 ст. 93 і ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно зі ст. 122-124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За сталою практикою Верховного Суду виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 року у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Таким чином, положення глави 15, ст. 120, 125 Земельного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України дають підстави стверджувати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований.

Одночасно, у разі, коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Щодо досліджуваної справи, то згідно з Витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :10:565:0018, площею 0,1351 га, по вул. Героїв Сталінграда, 15 в м. Олександрії, які містяться у справі:

- від 12.08.2019 року №5312/0/192-19 - нормативна грошова оцінка (за 2019 рік) становить 1 265 698,82 грн.;

- від 24.01.2020 року №740/0/192-20, нормативно грошова оцінка (за 2020 рік) становить 1 458 769,27 грн.;

- від 31.12.2021 №746/295-21, нормативна грошова оцінка (за 2021 рік) становить 1 458 337,49 грн.;

- від 03.10.2022 року №11759/295-22, нормативна грошова оцінка (за 2022 рік) становить 1 604 171,24 грн.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи, що з моменту набуття права власності відповідач, являючись фактичним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер :10:565:0018, загальною площею 0,1351 га, за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Героїв Сталінграда, 15, після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 29.12.2009 року, а саме - з 23.08.2019 року, продовжував користуватися цією ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди, не сплачував передбачену чинним законодавством плату за користування нею, що є порушенням права власника землі - Олександрійської міської ради щодо отримання такої плати та ненадання ним доказів, які б спростовували вказане порушення, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача 221 799,16 грн. у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Приписами ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даному випадку відповідачем в обґрунтування своїх доводів та на підтвердження своєї позиції не надано будь-яких доказів, власних контррозрахунків тощо.

Доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем факту припинення договору оренди з 23.08.2019 року не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують наявність у скаржника обов`язку з оплати за користування спірною земельною ділянкою.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до імперативних положень ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2023 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича та залишено без змін рішення господарського суду Кіровоградської області від 23.05.2023 року у справі №912/533/23 про визнання укладеною додаткової угоди від 03.07.2019 до договору оренди земельної ділянки від 29.07.2009, укладеного між Олександрійською міською радою та Сібірцевим Андрієм Вікторовичем, в редакції, направленій разом з листом про укладення додаткової угоди до договору оренди землі (вих. №11 від 03.07.2019).

Приймаючи рішення у справі №912/533/23 про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зробив висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що сторонами не було досягнуто згоди стосовно розміру орендної плати, що є однією з істотних умов договору оренди землі, та не було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 29.12.2009 року.

Так, судами у справі №912/533/23 зазначено, що зі змісту ст.33 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що для продовження договірних відносин на підставі положень частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди щодо продовження договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах.

Тобто, умови договору оренди землі можуть бути змінені лише за згодою сторін, а у разі недосягнення такої домовленості щодо істотних умов переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється; недосягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов договору при їх зміні виключає поновлення договору оренди землі з підстав переважного права (ч.4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Судами зазначено, що у даних правовідносинах поновлення договору оренди на тих же самих умовах після закінчення строку дії договору в ситуації, коли орендар продовжив користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії договору і не отримав від орендодавця протягом місяця після закінчення строку договору заперечення у формі листа проти такого поновлення, не може відбуватись, оскільки сторонами не було реалізовано інші умови, передбачені частинами 1-5 ст. 33 "Про оренду землі".

У постанові апеляційний суд також встановив, що орендодавець своєчасно та однозначно висловив думку про те, що він не має наміру продовжувати з позивачем орендні правовідносини на попередніх умовах і така позиція була належним чином доведена до відома орендаря. Між тим, угоду із запропонованою відповідачем (міською радою) орендою платою позивач (підприємець) не уклав. Тому, оскільки сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов, відповідно до ч. 4 ст.33 вищезазначеного Закону переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилось.

У цьому зв`язку слід зазначити, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

У даному випадку, обставини, встановлені рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23.05.2023 року у справі № 912/533/23 між тим ж самими сторонами, мають преюдиціальний характер для даної справи № 912/1631/22.

Не підлягає доказуванню у справі № 912/1631/22 та обставина, що між сторонами не було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 29.12.2009 року, а тому строк його дії закінчився 22.08.2019 року.

Отже, викладене, у тому числі, спростовує відповідні доводи скаржника про те, що пропозиція позивача щодо зміни розміру орендної плати є протизаконною односторонньою зміною ним умов договору оренди землі, а також про автоматичну пролонгацію вказаного договору у зв`язку з продовженням користування землею. Вони ґрунтуються на власному неправильному тлумаченні апелянтом норм чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про оренду землі".

Оскільки докази на підтвердження здійснення скаржником оплати за заявлений позивачем період у повному обсязі у матеріалах справи відсутні, жодних заперечень на проведені позивачем розрахунки відповідач не надав, щодо правильності визначеного судом розміру безпідставно збережених коштів орендної плати апелянт також доводів в апеляційній скарзі не наводить, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновки оскаржуваного рішення скаржником не спростовано.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальним правилом, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За приписами п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У цій справі, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сібірцева Андрія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.01.2023 року у справі №912/1631/22 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 29.01.2024 року.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя О.Г.Іванов

Суддя Ю.Б.Парусніков