ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"29" січня 2024 р.Справа № 916/4469/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

розглянувши клопотання компанії EVICOR AG за вх. ГСОО № 2361/24 від 19.01.2024 про поновлення провадження у справі № 916/4469/23

за позовом: компанії EVICOR AG (Rothusstrasse, 23, CH-6331, Hunenberg, Switzerland)

до відповідача: компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG (Palmaille 120, 22767, Hamburg, Bundesrepublik Deutschland)

про витребування майна,

УСТАНОВИВ:

Компанія EVICOR AG, керуючись ч. 10 ст. 29 ГПК України та п. 2, 7 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право, звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG, в якій просить суд витребувати у відповідача та передати позивачу товар (вантаж) концентрат ільменітів у кількості 2850,00 МТ, що перебуває на судні СОМЕТ (ІМО 9146106) у морському порту Одеса.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину безпідставного утримання відповідачем спірного майна, власником якого є позивач.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 позовну заяву Компанії EVICOR AG було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4469/23; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; призначено у справі підготовче засідання на 14 березня 2024 року о 14:00, в яке викликано представників сторін; визначено дату наступного засідання суду - 15 квітня 2024 року о 14:00; повідомлено сторін, що у випадку забезпечення представництва сторін у більш стислі строки, останні не позбавлені можливості звернутись до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі та призначення засідання суду на іншу дату.

Між цим, з огляду на те, що матеріали справи не місять відомостей щодо наявності на території України офіційного представництва або уповноваженого представника відповідача, який є резидентом Федеративної Республіки Німеччина, у вищевказаній ухвалі суд дійшов висновку про необхідність повідомлення відповідача про розгляд справи в порядку, передбаченому ст. 367 ГПК України та Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року. При цьому, суд постановив звернутись до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за роз`ясненнями щодо порядку вручення відповідачу у справі документів, пов`язаних з розглядом справи відповідно до вимог Конвенції.

Приймаючи до уваги необхідність звернення до компетентного органу іноземної держави із судовим дорученням про вручення виклику до суду, суд зупинив провадження у справі в порядку статті 228 ГПК України.

24.11.2023 до суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли роз`яснення, в яких суду повідомлено, що доручення суду про вручення відповідачу документів, пов`язаних з розглядом цієї справи, підлягає направленню судом безпосередньо до центрального/компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина. З інформації, розміщеної на офіційному сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права судом встановлено, що компетентним органом іноземної держави, до якого слід звернутися з відповідним судовим дорученням про вручення відповідачу документів, пов`язаних з розглядом цієї справи, є Prдsident des Amtsgerichts Hamburg, Sievekingplatz 1, 20355, Hamburg.

Після отримання від позивача 14.12.2023 в повному обсязі належним чином засвідченого перекладу документів, які підлягають врученню відповідачу, суд направив супровідний лист від 28.11.2023 на адресу вищевказаного компетентного органу із проханням забезпечити безвідкладне вручення документів одержувачу - компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG (Palmaille 120, 22767, Hamburg, Bundesrepublik Deutschland), зокрема, ухвали суду про відкриття провадження у цій справі та копії позовної заяви компанії EVICOR AG до компанії Johann M.K. BLUMENTHAL GmbH & Co. KG про витребування майна з додатками та з перекладом на англійську мову.

Вищевказаному поштовому відправленню був присвоєний номер rj651666528ua.

19.01.2024 від позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній просить суд поновити провадження у цій справі та призначити розгляд справи на найближчу можливу дату. В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що наразі відповідач отримав документи, пов`язані з розглядом справи відповідно до вимог Конвенції, про що свідчать дані відстеження з сайту «Укрпошта».

Приймаючи до уваги, що перебування справи у стані зупинення унеможливлює здійснення у ній процесуальних дій, зокрема вирішення питання щодо вищевказаного клопотання позивача, провадження у справі для вчинення цієї процесуальної дії слід поновити.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач є резидентом Федеративної Республіки Німеччина, місцезнаходженням якого є: Palmaille 120, 22767, Hamburg, Bundesrepublik Deutschland.

Статтею 365 ГПК України визначено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

19 жовтня 2000 року Україна приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (далі - Конвенція), стороною якої також є Федеративна Республіка Німеччина.

Статтею 2 Конвенції визначено, що кожна договірна держава призначає центральний орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших договірних держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує центральний орган згідно із своїм правом.

Згідно з ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої держави, направляють центральному органу запитуваної держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

За умовами ст. 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна договірна держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Відповідно до п.2.2. Розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54 (далі Інструкція), у разі надіслання судом України доручення для виконання за кордоном цивільна справа, у зв`язку з якою складається доручення, призначається до розгляду з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном. У разі можливості судом України призначається дата наступного судового засідання, на яке може прибути особа, що викликається.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 229 ГПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Статтею 230 ГПК України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Отже, відповідач, який є резидентом іноземної держи, має такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, зокрема, бути обізнаним про розгляд справи судом, брати участь у судових засіданнях, подавати суду заяви по суті спору, докази тощо.

Оскільки матеріали справи не місять відомостей щодо наявності на території України офіційного представництва або уповноваженого представника відповідача, суд, відповідно до положень ст. 367 ГПК України та Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року звернувся з дорученням про вручення відповідачу документів, пов`язаних з розглядом справи, до відповідного компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини. У зв`язку з надісланням судом доручення для виконання за кордоном, суд призначив розгляд справи з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном, а також призначив дату наступного судового засідання, що відповідає вимогам Інструкції.

Як вбачається з відомостей з сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта», направлене судом компетентному органу Федеративної Республіки Німеччини судове доручення було вручене адресату 08.01.2024, а не відповідачу.

Станом на 29.01.2024 матеріали справи не містять відповіді від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини на судове доручення про вручення відповідачу документів, пов`язаних з розглядом цієї справи. Крім цього, станом на цей час, у суду відсутності відомості щодо можливості забезпечення представництва обох сторін у розгляді справи у більш стислі строки, ніж визначені судом в ухвалі про відкриття провадження у цій справі.

З урахуванням викладеного та враховуючи необхідність забезпечення, у тому числі, відповідачу права на участь у розгляді цієї справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення провадження у цій справі з призначенням засідання суду в іншу дату, ніж визначено в ухвалі про відкриття провадження у справі, а тому підстави для задоволення клопотання компанії EVICOR AG за вх. ГСОО № 2361/24 від 19.01.2024 у справі № 916/4469/23 наразі відсутні.

Приймаючи до уваги здійснення розгляду клопотання позивача, а також не усунення обставин, що викликали зупинення провадження у цій справі згідно з ухвалою суду від 31.10.2023, провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст. 12, 228, 229, 230, 234, 367 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі для розгляду клопотання компанії EVICOR AG за вх. ГСОО № 2361/24 від 19.01.2024 у справі № 916/4469/23.

2. У задоволенні клопотання компанії EVICOR AG за вх. ГСОО № 2361/24 від 19.01.2024 у справі № 916/4469/23 - відмовити.

3. Провадження у справі зупинити.

Ухвала набирає законної сили 29.01.2024 та в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля