АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

24 січня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3549/23
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 (повний текст складено та підписано 06.11.2023, суддя Райчева С.І.)

у справі №916/3549/23

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Встановив

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства, посилаючись на наявність заборгованості у сумі 1 142 286,75 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.09.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича, тощо.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 , звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, що виникли до дати завершення процедури погашення боргів, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, визнано погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, припинено повноваження керуючого реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича, провадження у справі закрито, тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що у встановлений частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Сенс Банк" з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 .

Однак, ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.10.2023р. Акціонерному товариству "Сенс Банк" повернуто заяву з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з не усуненням встановлених судом недоліків.

Заяви інших кредиторів, як зазначено місцевим господарським судом, до господарського суду не надходили.

З огляду на таке, а також пославшись на приписи 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства суд першої інстанції визнав за можливе закрити провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не висунуто вимог.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось АТ "Сенс Банк" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 та направити справу №916/3549/23 на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції надіслав до суду письмову заяву про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 ГПК України.

Натомість, як стверджує апелянт, Господарський суд Одеської області, не зважаючи на наявність заяви про усунення недоліків, яка своєчасно подана кредитором, прийняв ухвалу про повернення заяви кредитора.

До того ж, як стверджує скаржник, 13 листопада 2023 року АТ "Сенс Банк" повторно звернувся до господарського суду Одеської області з заявою про грошові вимоги до боржника, однак, виявив, що оскаржуваною ухвалою провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.

В оскаржуваній ухвалі, як вважає апелянт, суд першої інстанції взагалі проігнорував фактичне та своєчасне усунення недоліків АТ "Сенс Банк", при цьому вказавши, що кредитором у встановлений судом строк не виконано вимоги ухвали господарського суду Одеської області від 16.10.2023 року та не надано до господарського суду Одеської області заяву про усунення недоліків заяви з грошовими вимогами до боржника.

На думку апелянта, в результаті повернення заяви кредитора, ігнорування поданих кредитором до суду документів, місцевий господарський суд, без з`ясування всіх обставин справи, списав заборгованість боржника, чим завдав шкоди АТ "Сенс Банк".

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 відкрито апеляційне провадження по справі №916/3549/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 та призначено справу до розгляду на 24.01.2024.

До суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить закрити апеляційне провадження апеляційною скаргою АТ "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 р. по справі №916/3549/23, а у випадку незгоди суду з наявністю підстав для закриття - залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Так, боржник вважає, що на момент подання апеляційної скарги заява АТ «Сенс Банк» з грошовими вимогами до боржника є неподаною, відповідні вимоги судом першої інстанції не розглядались та не визнавались, отже АТ «Сенс Банк» не набув статусу кредитора в цій справі і не наділений процесуальний правом на апеляційне оскарження прийнятих у даній справі процесуальних рішень.

До того ж, боржник зазначає, що з оскаржуваної ухвали не вбачається та скаржником при зверненні з апеляційною скаргою не доведено, що оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду вирішено питання про права, інтереси та обов`язки АТ «Сенс Банк».

Відтак, на переконання боржника, суд апеляційної інстанції має закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

З приводу твердження апелянта про направлення на адресу суду першої інстанції заяви про усунення недоліків, боржник відзначає, що на підтвердження своїх доводів скаржник додає до скарги роздруківку із електронної пошти адвоката скаржника з якої вбачається направлення повідомлення на електронну адресу, яка є відмінною від офіційної електронної адреси Господарського суду Одеської області.

Крім того, божник вважає, що належним та правомірним способом звернення до суду із заявою про усунення недоліків заяви кредитора було подання у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, а не на електронну адресу суду.

Наголошує боржник й на тому, що наразі є чинною та апелянтом не оскаржувалась ухвала суду першої інстанції про повернення заяви Банку із грошовими вимогами до боржника.

У судове засідання призначене на 24.01.2024 представники учасників справи не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також те, що судом апеляційної інстанції явка учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справи за їх відсутності, за наявними матеріалами справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі №916/3549/23 за апеляційною скаргою АТ "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.1979, п. 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства.

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Варто враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 03.06.2019 у справі № 910/6767/17, від 25.10.2019 у справі №910/16430/14 та від 05.05.2020 у справі № 910/9254/18.

У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 ГПК України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 911/2635/17).

Частиною п`ятою статті 41 ГПК України передбачено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в Господарському процесуальному кодексі України, ані в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" або Кодексі України з процедур банкрутства, однак є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14, від 29.04.2021 по справі №904/5874/19.

Так, відповідно до статті 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Статтею 122 КУзПБ визначено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника (фізичної особи) та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ.

Нормами даної статті встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Тобто набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку. А набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора.

У питанні набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство колегія суддів також звертається до правових висновків Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16.07.2020 у справі №910/4475/19, та зазначає наступне.

Законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т.ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).

За приписами частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання..

Таким чином, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформульованогоу пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45 КУзПБ) визнання його вимог, конкурсний кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

Тобто, лише за сукупністю, передбачених КУзПБ дій: пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо) та визнання грошових вимог у відповідній ухвалі суду конкурсний кредитор набуває правового статусу учасника у справі про банкрутство, отже наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за статтею 42 ГПК України, зокрема оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство в апеляційному та касаційному порядку.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства, посилаючись на наявність заборгованості у сумі 1 142 286,75 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.09.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, тощо.

Також, названою ухвалою визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Офіційне оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було оприлюднено 13.09.2023 (т.1, а.с. 131).

12.10.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла заява АТ "Сенс Банк" із грошовими вимогами до боржника (т. 1, а.с. 171-178).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2023 заяву АТ "Сенс Банк" з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 залишено без руху та зобов`язано АТ "Сенс Банк" надати суду заяву про усунення недоліків у строк, що не перевищує 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

З огляду на те, що АТ "Сенс Банк" не було усунуто встановлені судом першої інстанції недоліки заяви, ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Тож, в силу наведених вище обставин справи, норм права та усталеним під час перегляду справ про банкрутство висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, АТ "Сенс Банк" не набуло статусу учасника у справі про банкрутство, а відтак і процесуальної дієздатності оскаржити ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023, якою завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 , звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, що виникли до дати завершення процедури погашення боргів, тощо.

Колегія суддів також зауважує, що з огляду на вищенаведені приписи чинного законодавства та висновки Верховного Суду, які в силу приписів ст. 236 ГПК України мають враховуватись судом апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, особа, яка не була учасником провадження у справі станом на час винесення оскаржуваного рішення має довести, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Однак, зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається вирішення питання про права, інтереси та (або) обов`язки АТ "Сенс Банк".

При цьому, колегія суддів відзначає, що закриття провадження у цій справі оскаржуваною ухвалою, відбулось в силу прямої норми Кодексу України з процедур банкрутства, а саме приписів п.8 ч.1 ст. 90, яка визначає, що суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.

Отже, оскаржуване рішення безпосередньо не стосується прав та обов`язків АТ "Сенс Банк", тобто судом першої інстанції не розглядався й не вирішувався спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ані мотивувальна, ані резолютивна частини оскаржуваної ухвали не містять жодних висновків, суджень, тощо про права та обов`язки АТ "Сенс Банк" у відповідних правовідносинах.

Слід також наголосити на тому, що апеляційна скарга АТ "Сенс Банк" фактично зводиться до незгоди апелянта з ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.10.2023, якою повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 .

Зокрема, АТ "Сенс Банк" наголошує на тому, що усунуло недоліки заяви, своєчасно подало відповідну заяву про усунення недоліків до суду першої інстанції, однак судом безпідставно не було взято її до уваги та повернуто заяву з грошовими вимогами до боржника.

Разом з цим, судова колегія наголошує на тому, що АТ "Сенс Банк" наразі в апеляційному порядку оскаржується ухвала суду першої інстанції від 01.11.2023, якою завершено процедуру погашення боргів боржника, звільнено боржника від боргів, провадження у справі закрито, тощо, а не ухвала місцевого господарського суду від 31.10.2023, якою було повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до боржника.

Як свідчать наявні матеріли справи, АТ "Сенс Банк" не зверталось з апеляційною скаргою на ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.10.2023, якою було повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до боржника ані окремо, ані в межах апеляційного оскарження ухвали суду від 01.11.2023 про закриття провадження по справі.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що АТ "Сенс Банк" не набуло процесуального права на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у цій справі.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина 2 статті 264 ГПК України).

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України, оскільки судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження встановлено, що оскаржуваною ухвалою питання про права, інтереси та/або обов`язки апелянта не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження по справі №916/3549/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.01.2024.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.