ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа№ 910/12636/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Гогія Ю.С. - в порядку самопредставництва;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 (повний текст - 31.10.2023)

у справі №910/12636/23 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп"

до Окремої комендатури охорони і забезпечення державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 )

про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання виконати умови договору та стягнення 6 975 000 грн,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейдінг Груп» (надалі за текстом - ТОВ «Агротрейдінг Груп», позивач, Постачальник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Окремої комендатури охорони і забезпечення державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі за текстом - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач, Замовник), в якому позивач просив суд: визнати недійсним односторонній правочин, оформлений додатковою угодою від 28.07.2023 № 1-23 та листом від 29.07.2023 № 701/10457-23-Вих Окремої комендатури охорони і забезпечення державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 ), про розірвання (припинення) дії договору №404-23(ЦЗ) від 29.05.2023; зобов`язати Окрему комендатуру охорони і забезпечення державної прикордонної служби (Військову частину НОМЕР_1 ) виконати взяті на себе зобов`язання за договором №404-23(ЦЗ) від 29.05.2023, а саме: отримати товар - казанки індивідуальні польові 2023 року виготовлення код ДК 021:2015 - 39220000-0 у кількості 15 000 шт.; стягнути з Окремої комендатури охорони і забезпечення державної прикордонної служби (Військової частини НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейдінг Груп» оплату за товар за договором №404-23(ЦЗ) від 29.05.2023 у сумі 6 975 000 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп" до Окремої комендатури охорони і забезпечення державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання виконати умови договору та стягнення 6 975 000 грн - відмовлено. Судові витрати позивачу не відшкодовано.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп" 17.11.2023 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти її до розгляду. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2023 у справі № 910/12636/23 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого додатковою угодою від 28.07.2023 № 1-23 та листом від 29.07.2023 № 701/10457-23-Вих відповідача про розірвання (припинення) дії договору №404-23(ЦЗ) від 29.05.2023 - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення - про задоволення позовних вимог. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 у справі № 910/12636/23 залишено без руху та запропоновано скаржнику сплатити судовий збір.

30.11.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 у справі №910/12636/23, розгляд справи було призначено на 18.12.2023. Також було визначено резервну дату наступного судового засідання - 09.01.2024.

18.12.2023 (через електронний суд) від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було протокольною ухвалою в порядку ст. 263 ГПК України прийнято до спільного провадження.

18.12.2023 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача усно клопотав про відкладення розгляду справи, оскільки ним було тільки 18.12.2023 отримано відзив на апеляційну скаргу, а йому потрібен час, для того щоб надати відповідь на відзив. Суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви.

В судовому засіданні 29.01.2024 представник не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про час та місце судового засідання.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 29.01.2024 суд апеляційної інстанції вирішив питання щодо можливості прийняття нових доказів у даній справі.

Щодо поданих апелянтом нових доказів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

До апеляційної скарги позивачем було долучено нові докази, зокрема, копію листа « 28-3/07/2023 від 20.07.2023, а також копію листа № 301/3 від 19.07.2023.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем фактично не наведено жодних поважних причин неподання таких доказів до суду першої інстанції.

З урахуванням не встановлення судом апеляційної інстанції поважності причин неподання нових доказів до суду першої інстанції, враховуючи заперечення іншої сторони щодо їх долучення до матеріалів справи, суд апеляційної інстанції вирішив залишити протокольною ухвалою (із занесенням до протоколу судового засідання від 29.01.2024) подані нові докази, що були долучені до апеляційної скарги - без розгляду на підставі ст. 118, 207, 269 ГПК України.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апелянт не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 лише в частині позовної вимоги про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого додатковою угодою від 28.07.2023 № 1-23 та листом від 29.07.2023 № 701/10457-23-Вих відповідача про розірвання (припинення) дії договору №404-23(ЦЗ) від 29.05.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що відповідачем вчинено односторонній правочин про розірвання договору саме 29.07.2023, тобто в межах строків поставки товарів, визначених пунктом 5.1 договору.

Так, за доводами скаржника, судом першої інстанції не було враховано, що відповідач звертався до позивача з претензією № 701/9295-23-Вих від 01.07.2023, за змістом якої, він вимагав у відповідності до вимог пункту 5.8. договору здійснити заміну неякісного товару в строк не більше 2 календарних днів від дати отримання претензії.

Апелянт вважає, що за помилковою думкою суду першої інстанції, з урахуванням претензії відповідача від 01.07.2023, позивач повинен був здійснити поставку товару до 08.07.2023, а оскільки такої поставки не відбулося, то відповідач правомірно відмовився від договору, з огляду на невиконання позивачем пункту 5.8 договору понад 10 календарних днів, що, відповідно, і зумовило одностороннє розірвання договору.

Апелянт не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

27.06.2023 позивач доставив відповідачу товар. Відповідно до пункту 5.4. договору замовник не здійснює приймання-передачі товару, у разі, якщо постачальник не надав відповідні підтверджуючі (кількість та якість товару) документи.

За наслідками поставки товару, 27.06.2023 відповідачем складено акт № 249 огляду та повернення товару. Згідно з актом відповідач оглянув товар та повернув його, фактично прийняття товару не відбулося і зобов`язання позивача поставити товар у строк до 31.07.2023 не змінилося та не припинилося. Після цього позивач надавав відповідачу документи, що підтверджують якість та дату виготовлення товару.

Так, на думку скаржника, положення пунктів 5.7-5.8 договору не змінюють загальний строк поставки товару, передбачений пунктом 5.1 договору, а направлення відповідачем претензії від 01.07.2023 не може встановлювати інший (більш короткий) строк поставки товару. Тоді як положення пунктів 5.7 та 5.8 договору застосовуються до вже прийнятого товару.

Скаржник зазначає, що після одержання претензії позивач вчиняв ряд дій, спрямованих на надання відповідачу документів, які підтверджують, що товар виготовлений у 2023 році та не відмовлявся від намірів поставити товар у строк, визначений пунктом 5.1 договору. Таким чином, апелянт вважає, що не допустив порушення строку поставки товару.

Також, за доводами скаржника, суд першої інстанції помилково вставив, що відповідач порушив встановлений порядок розірвання договору, оскільки відповідно до додаткової угоди № 1-23 від 28.07.2023, яка додана до листа відповідача від 29.07.2023 № 701/10457-23-вих, договір є розірваним з 28.07.2023, тобто до моменту фактичного повідомлення позивача.

Водночас, скаржник вважає, що сам факт порушення відповідачем строку розірвання договору вже свідчить про невідповідність такого одностороннього правочину умовам договору, наслідком чого є недійсність одностороннього правочину.

Окрім цього, апелянт зазначив, що повертаючи товар, відповідно до акту огляду та повернення товару від 27.06.2023 № 249 відповідач вказав на невідповідність сертифікату якості (паспорту) на виріб, а саме в сертифікаті паспорту не вказана дата виробництва та зазначив, що відповідно до маркування товару (07.2022), товар виготовлено не у 2023 році, що також свідчить про те, що товар не відповідає якісним характеристикам.

Заперечення відповідача щодо поставленого товару фактично зводяться до невідповідності маркування товару, оскільки на товарі замість 2023 року помилково зазначено 07.2022. У зв`язку з такою помилкою, яка не впливає на якість товару, позивач погодився зменшити ціну товару, а відповідач прийняв таку пропозицію. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16. в якій зазначено, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема. про його схвалення.

Відтак, апелянт вважає, що односторонній правочин відповідача від 28.07.2023 про дострокове розірвання договору вчинено з порушенням пунктів 5.1 та 6.2.1. договору, що не відповідає вимогам статей 525, 526 та 663 ЦК України, а тому такий правочин підлягає визнанню судом недійсним.

А тому скаржник просив рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) - скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову.

5. Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що він не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтовано з урахуванням наступного.

Так, за доводами відповідача, ним було здійснено ряд спроб врегулювати спір у досудовому порядку, шляхом направлення таких листів:

- листом від 12.07.2023 № 701/9799-23-Вих замовник проінформував постачальника, що за результатами вивчення супровідних та якісних документів було встановлено, що вони датовані у 2021 році. Це свідчить про те, що вони не можуть підтверджувати якість казанка індивідуального польового, ніби виготовленого у 2023 році, відповідно до пункту 2.1 договору. Разом з тим, відповідно до наданих документів було неможливо з`ясувати дату виробництва та період, в який товар був ввезений в Україну, про що може свідчити митна декларація.

Крім того, зазначеним листом було запропоновано ТОВ «Агротрейдінг Груп» виконувати умови договору та поставити товар з супровідними та якісними документами, які засвідчують походження та відповідність щодо виготовлення товару в 2023 році, у тому числі довідку торгово-промислової палати, висновок з акредитованої лабораторії щодо відповідності матеріалу до часових показників, документи про ввезення в Україну. Із положеннями зазначеного листа постачальник не погодився та вважав, що поставив товар належної якості і виконав умови договору;

- листом від 18.07.2023 № 701/9989-23-Вих повідомлено, що Окрема комендатура охорони і забезпечення неодноразово зверталась до ТОВ «Агротрейдінг Груп» з метою отримання документального підтвердження щодо належності предмету до поточного року випуску, відповідно до пункту 2.1 договору.

Однак, документальне підтвердження так і не було надано, через що здійснення приймання-передавання товару неможливе відповідно до пункту 5.4 договору. Разом з тим, недоліки, зазначені в претензії, так і не були усунені. Враховуючи зазначене, у зв`язку з невиконанням постачальником своїх зобов`язань, керуючись підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 та абзацу 5 пункту 12.7 договору, постачальнику було повідомлено про намір замовника розірвати договір;

- листом від 21.07.2023 № 701/10169-23-Вих постачальнику роз`яснено, що підставою для розірвання договору є претензія про порушення умов договору від 01.07.2023 №701/9295-23-Вих, через 2 дні після отримання якої постачальник повинен був поставити товар належної якості або усунути виявлені недоліки, що так і не було зроблено;

- листом від 29.07.2023 № 701/10457-23-Вих через 10 днів після повідомлення про намір розірвати договір відповідно до пп. 6.2.1, постачальнику повідомлено, що договір припинений в односторонньому порядку відповідно до додаткової угоди від 28.07.2023 № 1-23 до договору.

Окрім цього, відповідач зазначив, що зі змісту митних декларацій на митну територію України ввезення казанків було здійснено 18.04.2023 та 11.05.2023. Натомість, договір за №404-23 (ЦЗ) між відповідачем та позивачем на закупівлю казанків індивідуальних польових укладено 29.05.2023 року.

Вищевикладене, за доводами відповідача, свідчить, що позивачем усвідомлено при наявності казанків з маркуванням « 07.2022. Для потреб ЗСУ» укладено письмовий правочин, умовами якого у пункті 2.1. розділу ІІ «Якість товару» визначено, що товари повинні бути поточного року випуску, тобто 2023 року.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 у справі №910/12636/23, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агротрейдінг Груп» відмовлено повністю, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Окремо сторона заперечила щодо долучених до апеляційної скарги нових доказів через наступне.

Так, позивач у порушення процесуальних норм посилається на лист від 19.07.2023, яким нібито він звернувся до компанії NOPS sp. z o.o. з проханням здійснити поставку товару, який за маркуванням відповідає вимогам договору. А компанія NOPS sp. z o.o. у відповідь листом від 20.07.2023 повідомила позивача про можливість поставки нової партії товару протягом 5 днів до митного кордону України.

Відповідач зазначає про відсутність винятковості випадку, міг би бути підставою для прийняття таких доказів у розумінні ст. 269 ГПК України. Окремо сторона зазначила, що листи, на які посилається скаржник, не містять офіційного перекладу, а також скаржник не надає підтверджуючі докази про дійсність направлення та отримання вищевказаних листів, на які посилається та додає до апеляційної скарги.

Таким чином, з апеляційною скаргою ТОВ «Агротрейдінг Груп» відповідач не погоджується, вважає рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2023 законним, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 29.05.2023 між ТОВ «Агротрейдінг Груп» та Окремою комендатурою охорони і забезпечення державної прикордонної служби України укладено договір, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується у 2023 році поставити замовнику товари, зазначені у специфікації (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. договору встановлено найменування (номенклатура, асортимент) товару: казанок індивідуальний польовий, код за ДК 021:2015 - 39220000-0 «Кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування». Кількість товарів в асортименті та цінами згідно специфікації (додаток №1).

Згідно специфікації (додаток №1 до договору) постачальник повинен здійснити поставку казанків індивідуальних польових, країна походження товару - Китай, у кількості 15 000 шт. на загальну суму 6 975 000 грн.

За приписами пункту 2.1. сторони погодили, що товари повинні бути поточного року випуску, а їх якість повинні відповідати технічному опису (додаток №2) та вимогам діючих державних стандартів на вид товарів, та підтверджуватись відповідними документами (сертифікат якості, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи). Постачальник гарантує якість товару, яка повинна відповідати найвищому рівню технологій і стандартів, існуючих в країні виробника на аналогічні товари.

При прийманні товару за кількістю і якістю сторони керуються Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6, Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, та іншими нормативними документами чинними на території України (пункт 2.2. договору).

Згідно з пунктом 5.1. договору строк (термін) поставки товарів: постачальник зобов`язується поставити товари у розпорядження замовника разом з всіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору в термін не пізніше 31.07.2023.

Відповідно до пункту 5.2. договору поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Поставка та передача товарів замовнику на умовах DDP (відповідно до ІНКОТЕРМС у редакції 2010) за адресою: м. Київ, вул. Світла, 6.

Приймання товару за кількістю і якістю проводиться уповноваженими особами сторін у день поставки товару (пункт 5.6. договору).

Згідно пункту 5.7. - 5.8. договору у випадку якщо в ході приймання товару буде встановлено порушення якості товару чи нестача будь-якої його кількості, замовник спільно з представником постачальника складає акт і залежно від причин і недоліків пред`являє претензію постачальнику.

Постачальник зобов`язаний у строк не більше 2 календарних днів від дати отримання претензії поставити замовнику недопоставлену частину товару та усунути виявлені недоліку.

Підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. договору закріплено, право замовника достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку у разі невиконання зобов`язань з боку постачальника понад 10 календарних днів, повідомивши його про це у десятиденний термін, з подальшим стягненням штрафних санкцій.

Договір згідно пункту 11.1. набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2023.

Сторонами не заперечувалось ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, що позивачем на виконання умов договору 13.06.2023 здійснено поставку товару, який відповідач відмовився приймати та підписувати документи, зазначивши, що поставлений товар не відповідає вимогам договору, а саме виготовлено не в поточному році.

Задля підтвердження належності товару, позивач звернувся листом № 279/1 від 13.06.2023 до компанії-виробника «Guangzhou King-Check Trading Company» з вимогою надати пояснення стосовно дати виготовлення товару та його маркування.

Листом від 14.06.2023 компанія-виробник «Guangzhou King-Check Trading Company» повідомила позивача про те, що казанки індивідуальні польові були виготовлені у березні 2023, однак, була допущена технічна помилка і не було замінено кліше на станку для маркування казанків методом штампування.

Разом з цим, позивач листом від 15.06.2023 № 280 повідомив відповідача про те, що товар виготовлено згідно найвищих стандартів якості, які підтверджені сертифікатом якості та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи. Казанки індивідуальні польові виготовлені компанією «Guangzhou King-Check Trading Company» в березні 2023, однак при маркуванні готової продукції на виробництві була допущена технічна помилка, а саме використана прес-форма для штампування дати виробництва 07.2022.

У зв`язку із вказаним вище, позивач просив відповідача погодити постачання товару з відмінностями у маркуванні, які не впливають на технічні, функціональні та якісні показники виробу. Також позивачем було запропоновано зменшити ціну товару на 5 %.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідь відповідачем надано лист від 22.06.2023 № 135/8918-вих, до якого додано проект додаткової угоди про внесення змін до договору, за умовами якої останній погодився на пропозицію позивача на зменшення вартості товару.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що в матеріалах справи відсутній примірник підписаної додаткової угоди, а також докази її направлення відповідачу, водночас зазначені обставини стороною не заперечуються.

За доводами скаржника, вважаючи, що додаткова угода підписана, останній 27.06.2023 здійснив наступну поставку товару відповідачу, однак той знову відмовився приймати товар та у складі комісії надав акт № 249 від 27.06.2023 огляду та повернення казанка індивідуального польового.

Так, відповідно до акту № 249 відповідачем було встановлено, що порушення якості товару, який постачався згідно видаткової накладної № 6 від 27.06.2023, а саме: на маркуванні казанка індивідуального польового в кількості 15 000 штук зазначена дата виготовлення 07.2022, при тому що відповідно до пункту 2.1. договору товари повинні бути поточного року випуску; невідповідність сертифікату якості (паспорту) оскільки не вказана дата виробництва, через що відсутня можливість ідентифікувати приналежність сертифіката якості (паспорта) до виробу або до партії.

На підставі вказаного відповідачем було повернуто позивачу поставлений товар.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача з претензією № 701/9295-23-Вих від 01.07.2023 за змістом якої, апелянт вимагав у відповідності до вимог пункту 5.8. договору здійснити заміну неякісного товару в строк не більше 2 календарних днів від дати отримання претензії. Однак, позивач у листі від 06.07.2023 № 291 підтвердив факт отримання листа від 01.07.2023, а також зазначив про відповідність товару, який поставлявся позивачем 27.06.2023 умовам договору, зокрема, й щодо його якості та кількості, що за сукупністю характеристик задовольнить передбачені потреби.

У відповідь на лист позивача від 06.07.2023 № 291 відповідачем надано лист від 12.07.2023 № 701/9799-29-вих, в якому повідомлено про те, що документи щодо якості товару датовані 2021 роком (тобто за 2 роки, до ймовірної дати виготовлення товару), що, відповідно, свідчить про те, що такі документи не можуть супроводжувати та свідчити про якість казанка, виготовленого у 2023, як це передбачено пунктом 2.1. договору.

Так, відповідач запропонував позивачу виконати умови договору та поставити товар із належними супровідними документами, які засвідчують походження та відповідність виготовлення товару у 2023, у тому числі довідку з ТПП, висновок акредитованої лабораторії тощо відповідності матеріалу до часових показників, документи ввезення в Україну, тощо в найкоротший термін, але не пізніше 15.07.2023.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що у відповідь на зазначене позивачем надано відповідачу лист від 12.07.2023 № 295, до якого додано експертний висновок № 1-10 від 11.07.2023, згідно якого дата виробництва казанків - березень 2023, а поставлений позивачу товар відповідає вимогам договору.

Крім того у вказаному висновку зазначено, що згідно копії контракту № КС20230206 від 06.02.2023 (далі - контракт), укладеного між позивачем (покупець) та компанією «NOPS sp. z о.о.», Польща (продавець) продавець продає покупцю товари визначені у специфікаціях, які є додатками до контракту.

Згідно з копією договору № КС20220088 від 23.11.2022, укладеного між «Гуанчжоу Кінг-Чек Трейдінг Компані», Китай (продавець) та компанією «NOPS sp. z о.о.», Польща (Покупець) встановлено, що компанія «Гуанчжоу Кінг-Чек Трейдінг Компані» продає, а компанія «NOPS sp. z о.о.» купує набор алюмінієвих казанків 1+1 у кількості 80 000 шт. виробництва компанії «Гуанчжоу Кінг-Чек Трейдінг Компані», що має бути виготовлено у 2023 році.

Згідно копії інвойсу № КС20220088 від 23.11.2022 компанія «Гуанчжоу Кінг-Чек Трейдінг Компані» зобов`язується поставити товар, а компанія «NOPS sp. z о.о.» зобов`язується оплатити вартість товару, а саме: набора алюмінієвих казанків 1 + 1 у кількості 80 000 комплектів, 4 000 коробок.

Згідно висновку експерта, до позивача надійшов товар, а саме казанки індивідуальні алюмінієві в кількості 80 000 комплектів, виробництва компанії «Гуанчжоу Кінг-Чек Трейдінг Компані», Китай, дата виробництва Товару: березень 2023.

13.07.2023 на електронну пошту відповідача надіслано всі товаро-супровідні документи на товар за договором, які також додано і до позовної заяви, в тому числі митні декларації № 23UA62U3 та № 23UA62U2 на дві партії товару.

Водночас, відповідач звернувся до позивача із повідомленням про розірвання договору від 18.07.2023 № 701/9989-23-Вих з огляду на невиконання позивачем претензії від 01.07.2023 № 701/9295-23-Вих, поданої в порядку пункту 5.7 договору.

Натомість позивач листом від 19.07.2023 № 300 зазначив про відсутність порушень договору та послався на положення пункту 5.1., яким визначено обов`язок поставки товару у строк не пізніше 31.07.2023, що, відповідно, свідчить про відсутність факту порушення з боку постачальника строків поставки, зокрема, станом на момент направлення відповідачем повідомлення про розірвання договору.

Також відповідач листом від 29.07.2023 № 701/10457-23 звернувся на адресу позивача із повідомленням про розірвання договору, в якому повідомив, що договір є припинений в односторонньому порядку відповідно до додаткової угоди від 28.07.2023 № 1-23 до договору, примірник якої додано з підписом уповноваженої особи ВЧ 1498.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 526 ЦК України визначено, що виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Частиною першою статті 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Незважаючи на односторонній характер дій особи, вони можуть породжувати певні правові наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб. Таким чином, правочин вважається одностороннім у тому разі, коли до виникнення цивільних прав та обов`язків призводить волевиявлення одного суб`єкта цивільного права.

За змістом положень частини третьої статті 202 ЦК України одностороння відмова від договору за загальним правилом кваліфікується як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спрямованим на виникнення юридичних наслідків цивільно-правового характеру.

У постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №910/11397/18 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у разі коли законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови, в межах встановлених нормами законодавства чи умовами договору. Обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору і слід досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору у односторонньому порядку на тій чи іншій підставі має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов договору (пункт 2.1.) позивач мав поставити відповідачу товар поточного року випуску, тобто 2023 року. Однак, під час першої поставки товару, яка відбулась 27.06.2023, відповідачем встановлено невідповідність маркування товару умовам договору та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 (далі за текстом - Інструкція № П-7).

Вказане не заперечується, зокрема, апелянтом, що при огляді поставлених позивачем казанків представниками відповідача встановлено порушення вимог маркування, а саме на маркуванні товару зазначена дата виготовлення 07.2022, що згідно доводів відповідача свідчить про те, що товар виготовлений у 2022, а не у 2023 році.

Водночас, із наданого позивачем сертифікату якості на виріб (на момент огляду) не вбачалося за можливе встановити дату виробництва товару, що фактично унеможливлювало встановити приналежність такого сертифіката якості до партії поставленого товару.

В подальшому, після листування сторін, позивачем здійснено повторну поставку товару. В процесі прийняття якого відповідачем встановлено аналогічну невідповідність маркування товару.

За наслідками вказаного складено акт № 249 від 26.07.2023, згідно якого товар не може бути прийнято з огляду на порушення маркування товару та невідповідністю сертифікату якості (паспорту) на виріб.

Матеріалами справи підтверджується, що (у порядку пункту 5.7. договору) відповідач звернувся із претензією від 01.07.2023 № 701/9295-23 із вимогою про заміну неякісного товару у строк не більше 2 календарних днів від дати отримання даної претензії, чого позивачем не вчинено. Вказане і стало підставою для одностороннього розірвання договору з боку відповідача (покупця).

Тоді як відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. договору передбачено право покупця достроково розірвати договір в односторонньому порядку з визначених таким пунктом підстав.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що з урахуванням відсутності заперечень позивача щодо отримання претензії від 01.07.2023 № 701/9295-23-вих. - відповідач правомірно відмовився від договору в односторонньому порядку. Викладене підтверджується також наданням відповіді (лист від 06.07.2023 № 291). Також правомірним є висновок, що станом на 06.07.2023 претензія від 01.07.2023 № 701/9295-23 отримана відповідачем, однак докази поставки товару належної якості у визначений такою претензією та пунктом 5.8. строк до 08.07.2023 (включно) в матеріалах справи відсутні. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що саме невиконання отриманої претензії (в якій було зазначено строк для її виконання) і є підставою для відмови відповідача від договору. Натомість надання позивачем документів (зокрема, і висновку експерта) після закінчення строку визначеного для належного виконання договору (визначеного претензією) - не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки не спростовує факт як неналежного, так і несвоєчасного виконання саме позивачем умов договору. Викладене позивачем не було спростовано ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Вказане свідчить про правомірність здійснення відповідачем односторонньої відмови від договору з огляду на невиконання відповідачем пункту 5.8 договору понад 10 календарних днів, що відповідно і зумовило одностороннє розірвання договору. Також з урахуванням вказаного, правомірним є посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 914/2178/19.

В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника та враховує доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що поставка товару належної якості (зокрема, маркування) мала відбутись саме до 08.07.2023 (з урахуванням отримання претензії 06.07.2023), а не до 31.07.2023, як про це зазначає апелянт.

В даному контексті, суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи скаржника, що положення пунктів 5.7-5.8 договору не змінюють загальний строк поставки товару, передбачений пунктом 5.1 договору, а направлення відповідачем претензії від 01.07.2023 не може встановлювати інший (більш короткий) строк поставки товару. Тоді як положення пунктів 5.7 та 5.8 договору застосовуються до вже прийнятого товару. Оскільки, в пункті 5.7 договору йдеться не лише про поставлений товар, а й про «нестачу» товару, а тому вказаний пункт підлягає до застосування до товару, який не було поставлено.

Інші доводи апелянта не приймаються судом апеляційної інстанції як підстава для задоволення позовних вимог, оскільки не впливають на висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог. Суд апеляційної інстанції підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 4 ст. 269 ГПК України - не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 у справі №910/12636/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 у справі №910/12636/23 в оскаржуваній частині - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.01.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім