ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2024 р. м. Одеса Справа № 916/4644/15(916/3880/19)
Господарський суд Одеської області у складі судді Райчевої Світлани Іванівни,

при секретарі судового засідання Скогутовському І.П.

дослідивши матеріали справи,

За позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; );

2) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

про визнання права власності та витребування майна

Учасники справи у судове засідання не з`явились;

Суть спору.

24.12.2019р. до господарського суду надійшла позовна заява (вх. ГСОО №4002/19 від 24.12.2019р.) ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання за Позивачем права власності частки у розмірі 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», шляхом витребування з чужого незаконного володіння частки у розмірі 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» від ОСОБА_2 та зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради здійснити реєстрацію права власності на частку 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» за ОСОБА_4 .

Процесуальні дії Суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.02.2021р. (суддя Лепеха Г.А.) вказану вище позовну заяву прийнято до свого провадження у межах справи №916/4644/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2021р. справу №916/4644/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" прийнято до свого провадження суддею Антощук С.І.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 р. у справі №916/4644/15 позовну заяву ОСОБА_4 (вх. ГСОО №4002/19 від 24.12.2019р.) призначено до розгляду у судовому засіданні. Зазначену позовну заяву суд призначав до розгляду у судових засіданнях на 12.04.2023р., 08.05.2023р., 05.06.2023р., 09.06.2023р. та 10.07.2023р.

05.06.2023р. до господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну Позивача у справі №916/4644/15(916/3880/19) його правонаступником.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2023р. у справі №916/4644/15 замінено у справі №916/4644/15(916/3880/19) позивача ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_1 . Закрито провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_5 . Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 . Виділено у відокремлене позовне провадження позовну заяву (вх. ГСОО №4002/19 від 24.12.2019 р.) ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" та ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності ОСОБА_1 на частку у розмірі 70% Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" та витребування її у ОСОБА_2 . Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження із присвоєнням справі №916/4644/15(916/3880/19).

Ухвалою Господарського суду Одеської області 07.08.2023р. справу №916/4644/15(916/3880/19) призначено до розгляду у засіданні суду на 30.08.2023р.

30.08.2023р. у судовому засіданні, господарським судом постановлено ухвалу у протокольній формі про перерву у підготовчому засіданні суду до 06.10.2023р., про що зазначено у протоколі судового засідання.

04.09.2023р. до господарського суду надійшло клопотання Позивача про долучення до матеріалів справи копії розписки від 14.05.2009р. про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 140 000, 00 грн. та копії заяви ОСОБА_2 від 15.05.2009р. про його добровільний вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД".

Судове засідання, призначене на 06.10.2023 р. об 11:30 год. не відбулося, у зв`язку із чим ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2023р. справу №916/4644/15(916/3880/19) призначено до розгляду у підготовчому засіданні господарського суду на "20" жовтня 2023 р. о 12:00 год. Вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 зобов`язано надати для огляду у судовому засіданні, яке відбудеться 20.10.2023 р. о 12:00 год., оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2023р. учасникам справи повідомлено про відкладення підготовчого засідання господарського суду до "22" листопада 2023 р. до 11:00 год. ОСОБА_1 повторно зобов`язано надати для огляду у судовому засіданні оригінали документів, доданих до позовної заяви.

24.10.2023р. до господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у приватного нотаріуса Швидкої Марини Григорівни.

03.11.2023р. до господарського суду надійшли письмові пояснення Відповідача ОСОБА_2 , у яких останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

22.11.2023 р. господарським судом постановлено ухвалу у протокольній формі про відкладення розгляду справи №916/4644/15(916/3880/19) до "06" грудня 2023 року до 13:00 год., про що зазначено у протоколі судового засідання.

Судове засідання, відкладене до 06.12.2023 р. до 13:00 год., не відбулося у зв`язку з відключенням комп`ютерної мережі Господарського суду Одеської області через несанкціоноване втручання в інформаційну (автоматизовану) систему Суду з 30.11.2023 р. по 07.12.2023 р. включно, функціонал автоматизованої системи документообігу суду було призупинено, розгляд судових справ не проводиться до 14.12.2023 р. включно, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2023р. справу №916/4644/15(916/3880/19) призначено до розгляду у судовому засіданні на "20" грудня 2023р. о 13:00 год.

12.12.2023р. до господарського суду надійшло клопотання Позивача про розгляд справи без її участі та участі її представника.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.12.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у засіданні суду на "17" січня 2024 р. о 17:00 год.

Копію вищевказаної ухвали суду було доставлено учасникам справи до електронного кабінету користувача підсистеми Електронний суд, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками суду.

17.01.2024р. представники сторін у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до господарського суду не надходили.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на зазначені обставини, господарський суд розглядає справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Позиції сторін у справі.

В обґрунтуванні позовних вимог Позивач зазначає, що 14.05.2009р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №1/14-09. За вказаним договором ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_2 частку у розмірі 70% Статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД».

Відповідно до протоколу №3 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» від 15.05.2009р. учасниками Товариства прийнято рішення, зокрема, про виключення зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» ОСОБА_2 та прийняття до складу учасників Товариства ОСОБА_4 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2013р. у справі №521/7238/13-ц визнано недійсним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», оформлені протоколом зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» №3 від 15.05.2009р. та визнано недійсним Статут (нова редакція) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», затверджений рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», що оформлено протоколом зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» №3 від 15.05.2009р., та зареєстрований 21.05.2009р. державним реєстратором виконкому Одеської міської ради Одеської області Чернегою О.В. із внесенням запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію №7018791.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 21.06.2018р. у справі №521/7238/13-ц від 21.06.2018р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2013р. у справі №521/7238/13-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» про визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства, визнання недійсним статут Товариства, скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2019р. у справі №521/7238/13-ц прийнято відмову ОСОБА_6 від касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Одеської області від 21.06.2018р. та закрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» про визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства, визнання недійсним статут Товариства, скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства.

ОСОБА_4 на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 21.06.2018р. у справі №521/7238/13-ц, у грудні 2018 року здійснив відновлення запису №7018791 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, у січні 2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» без жодних на те правових підстав, надав приватному реєстратору за підписом ОСОБА_2 форму, якою змінив склад учасників Товариства на свою користь, а саме: зареєстрував за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право на частки, відповідно, у розмірі 30% та 70%.

Станом на 01.10.2019р. засновниками Товариства, згідно витягу з ЄДРПОУ, є громадяни ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер не відомий) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер не відомий). Підставою для здійснення реєстрації змін часток у Статутному капіталі Товариства був Протокол зборів учасників Товариства №1 від 15 жовтня 20105 року.

Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач ОСОБА_2 порушує її законні права, як спадкоємиці ОСОБА_4 , на володіння належної їй частки у Статутному капіталі Товариства та перешкоджає Позивачу у праві управління Товариством, шляхом вчинення дій із незаконної реєстрації втраченого ним права власності на частку у розмірі 70% у Статутному капіталі Товариства.

Отже, Позивач вважає, що право власності на частку у Статутному капіталі Товариства не визнається Відповідачами у справі, а тому наявні підстави для захисту її порушених прав шляхом визнання за Позивачем права власності частки у розмірі 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», шляхом витребування з чужого незаконного володіння частки у розмірі 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» від ОСОБА_2 та зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради здійснити реєстрацію права власності на частку 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» за ОСОБА_1 . Посилається Позивач на положення ст.ст. 328, 346 та 387 Цивільного кодексу України.

Відповідач ОСОБА_2 стосовно позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить Суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що у 2012р. ОСОБА_4 звертався до господарського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» № 1/14-09 від 14.05.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також визнання за ОСОБА_4 права власності на частку у розмірі 70% у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД».

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2013р. у справі №5017/2064/2012, залишеною у силі постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2013р., провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» від 14.05.2009р. № 1/14-09 припинено, у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» у розмірі 70% відмовлено.

Таким чином, Відповідач зазначає, що у 2012р. спір між ОСОБА_4 , спадкоємицею якого є ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 щодо права власності на частку 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» вже був предметом позову до Суду та був вирішений на користь ОСОБА_2 .

Крім того, Відповідач ОСОБА_2 повідомив суду, що 22.01.2014р. у рамках кримінального провадження №0000833 від 29.04.2013р. було проведено експертизу, якою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 на договорі від 14.05.2009р. №1/14-09 виконаний з попередньою підготовкою, а саме перевалюванням по штрихах справжнього підпису, що вказує на технічну підробку підпису ОСОБА_2 .

Законодавство, застосоване Судом.

Згідно ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

При цьому, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також, визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Також Судом встановлено, що спір між Позивачем та Відповідачем виник з правовідносин участі та управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД».Ф

Позивач вважає, що належним способом захисту його порушеного права є визнання за ним права власності на частку у розмірі 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», шляхом витребування її з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 у порядку ст. 387 Цивільного кодексу України.

Господарський суд враховує, що ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачені спеціальні способи захисту цивільних прав учасників товариств з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до пп. «д», «е» п. 3 ч. 5 ст. 17 Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; або судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу № 923/876/16, у своїй постанові від 22.10.2019, прийшла до висновку, що: вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

При цьому позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, будь-яке інше рішення суду, окрім як про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю або про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві не зможе бути виконане державним реєстратором.

У постанові від 02.09.2020 у справі № 904/1409/19, Верховний Суд, посилаючись, у тому числі, на позицію Великої Палати у справі № 923/876/16, сформував правову позицію, відповідно до якої: аналіз наведеної норми Закону свідчить про те, що учасник товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю може звернутися до суду з позовом про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві або ж з позовом про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю, які відповідно до зазначеної норми є належними способами захисту.

При цьому за змістом ч. 5 ст. 17 Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» зазначені способи захисту (визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві та стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю) є альтернативними, що також підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду про застосування ст. 17 цього Закону, викладеним у п. 48 постанови від 17.12.2019 у справі № 927/97/19 та у п. 31 постанови від 18.03.2020 у справі № 466/6221/16-а.

Таким чином, на думку суду, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що передбачений положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, та може забезпечити відновлення порушеного права Позивача.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до вимог статті 387 Цивільного кодексу України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18.

У наведеній нормі статті 387 Цивільного кодексу України йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Отже встановлення обставин наявності порушеного права у позивача, і, зокрема, у контексті застосування статті 387 Цивільного кодексу України України, визначення, що позивач є власником майна, якого позбавили можливості користуватися і розпоряджатися ним, є першочерговим під час розгляду господарського спору.

В обґрунтуванні наявності права власності ОСОБА_4 на частку у розмірі 70% у статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» Позивач посилається на:

- Договір купівлі-продажу частки у розмірі 70% Статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» №1/14-09 від 14.05.2009р., який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

- копію розписки від 14.05.2009р., у якій зазначено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 140 000, 00 грн. за продану часту у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД»;

- копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , у якій вказано, що останній повідомляє про свій добровільний вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» та підтверджує, що не має ніяких претензій до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» та його учасників;

- протоколу №3 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» від 15.05.2009р., відповідно до якого учасниками Товариства прийнято рішення, зокрема, про виключення зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД» ОСОБА_2 та прийняття до складу учасників Товариства ОСОБА_4 .

Господарський суд враховує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 28.08.2013р. (суддя Меденцев П.А.) у справі №5017/2064/2012, зокрема, було визнано недійсним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД", оформлені протоколом зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" №3 від 15.05.2009 року; визнано недійсним статут (нова редакція) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД", затверджений рішенням зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД", що оформлено протоколом зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" №3 від 15.05.2009р., та зареєстрований 21.05.2009р. державним реєстратором виконкому Одеської міської ради Одеської області Чернегою О.В. із внесенням запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію № 7018791.

Судове рішення було вмотивовано тим, що загальні збори учасників TOB "ПІВДЕНБУД", які відбулись 15.05.2009р. неповноважні і неправомочні, так як на них не з`явились учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів, і відповідно всі рішення загальних зборів учасників товариства, що прийняті на них і оформлені протоколом № 3 від 15.05.2009р. є неправомірними, при цьому суд також послався на висновок спеціаліста ОСОБА_8 , № 77 від 10.07.2012 року, висновок судового експерта Гарбуз Т.А., № 1186 від 13.09.2012 року та висновок експерта Літвиненко С.І., № 36-п від 12.02.2013 року, про те, що підпис, який стоїть під прізвищем гр-на ОСОБА_2 на протоколі №3 від 15.05.2009 року не належить гр-ну ОСОБА_2 .

Також, п. 4-6 Вказаного рішення судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД". Визнано дійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" № 1/14-09 від 14 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на частку у розмірі 70% (сімдесят відсотків) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2013р. у справі №5017/2064/2012, залишеною у силі постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2013р., скасовано п. 4,5,6 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2013р. у справі №5017/2064/2012. Провадження у справі у частині позовних вимог гр-на ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ „ПІВДЕНБУД м. Одеса від 14.05.2009р. № 1/14-09 припинено. У задоволенні позову гр-на ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в статутному капіталі ТОВ „ПІВДЕНБУД м. Одеса у розмірі 70% відмовлено. В іншій частині рішення господарського суду Одеської області залишено без змін.

Інших доказів на підтвердження права власності на підтвердження права власності на частку у розмірі 70% Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНБУД», ніж ті, що були досліджені у межах справи №5017/2064/2012, Позивач не надав.

Таким чином, наведене вище спростовує твердження Позивача про наявність у нього права власності на частку у розмірі 70% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД", яку він просить витребувати у Відповідача ОСОБА_2 .

Для застосування вимог ст.387 Цивільного кодексу України необхідною умовою є доведення позивачем, насамперед, того факту, що позивач є власником майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

З огляду на вищевикладене, господарський суд встановив відсутність порушеного права та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20 та від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19 Верховний Суд зазначав, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Висновки Суду.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд вважає за належне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29 січня 2023 р.

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": представнику ОСОБА_1 адвокату Гедікову В.В.; представнику ОСОБА_3 адвокату Попович С.М.; ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНБУД" арбітражному керуючому Мензаренку Ю.М.

Копію ухвали надіслати: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя С.І. Райчева