УХВАЛА

29 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/4159/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І. М., Колос І. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства «Автотранском» (далі - ПП «Автотранском», скаржник)

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023

у справі №916/4159/23

за позовом Приватного підприємства «Автотранском»

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра»,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс»,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.К.М.»

про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Автотранском» 29.12.2023, через «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 скасувати, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.09.2023 у справі №916/4159/23 залишити без змін. Крім того, до касаційної скарги додає клопотання у якому просить зупинити виконання постанови апеляційного господарського суду від 07.12.2023 у цій справі до закінчення її перегляду в касаційному порядку Верховним Судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 у справі №916/4159/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Малашенкова Т. М., судді Бенедисюк І. М., Колос І. Б.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, предметом касаційного оскарження є постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 у справі №916/4159/23 прийнята за наслідками перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 27.09.2023 (про часткове задоволення заяви про забезпечення позову) та якою скасовано судове рішення першої інстанції, відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, оскаржуване судове рішення, відноситься до судового рішення, на яке може бути подана касаційна скарга, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20.

З огляду на викладене оскаржується постанова зі справи, якою переглянута ухвала про забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 255 ГПК України), яка належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі ПП «Автотранском» з посиланням на пункт 2 частини першої та абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що оскаржувана постанова прийнята із порушення норм процесуального права, зокрема статей 136, 137 ГПК України.

З огляду на викладене касаційна скарга ПП «Автотранском» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України.

Зважаючи на зміст частини тринадцятої статті 8 та частини п`ятої статті 301 ГПК України, перегляд оскаржених рішень має здійснюватися без повідомлення/виклику учасників справи у порядку письмового провадження.

Щодо поданого ПП «Автотранском» клопотання про зупинення виконання постанови апеляційного господарського суду від 07.12.2023 у цій справі до закінчення її перегляду в касаційному порядку Верховним Судом, яке обґрунтовано тим, що подано касаційну скаргу на оскаржувану постанову. З огляду на викладені в касаційній скарзі факти порушення норм процесуального права, скаржник вважає, що постанова суду апеляційної інстанції може бути скасована. Виконання оскаржуваної постанови може призвести до настання негативних наслідків для ПП «Автотранском». Так, ПП «Автотранском» заявлені позовні вимоги, зокрема про скасування державної реєстрації Транспортних засобів, зареєстрованих за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс». Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. Тобто, арешт із транспортних засобів повинен бути скасований виконавцем негайно після отримання оскаржуваної постанови. Не зупинення виконання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції (якою скасовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту на транспортні засоби) може призвести до того, що вказані транспортні засоби будуть відчужені та перереєстровані за третіми особами. Вказане унеможливить ефективний захист прав позивача шляхом передання майна у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрітерра», який є кредитором позивача, оскільки майно не належатиме Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс». З огляду на це, з метою недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів ПП «Автотранском», які можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) оскаржуваної постанови.

З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.

Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).

Сумніви скаржника щодо дотримання судом попередньої інстанції норм права під час постановлення оскарженого судового рішення покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цього рішення судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення. За таких міркувань Суд відхиляє доводи заявника в цій частині.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Так, навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення.

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення виконання постанови апелцяійного суду не наведені аргументовано/обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення її дії. Крім того відсутні й докази на підтвердження факту необхідності зупинення дії оскаржуваної постанови суду.

Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення касаційного перегляду, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.

Верховний Суд звертає увагу, що з 04 листопада 2023 року набрав чинності Закон України від 19.10.2023 №3424-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи». Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи №916/4159/23, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування копії матеріалів справи, необхідних для розгляду скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 294, 301 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №916/4159/23 за касаційною скаргою Приватного підприємства «Автотранском» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 у справі №916/4159/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

2. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 13 лютого 2024 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Відмовити Приватному підприємству «Автотранском» у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 у справі №916/4159/23.

4. Повідомити учасників справи, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

5. Витребувати копії матеріалів справи №916/4159/23 Господарського суду Одеської області за позовом Приватного підприємства «Автотранском» до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс», 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.К.М.» про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації транспортних засобів.

6. Копію ухвали надіслати до Господарського суду Одеської області та Південно-західного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос