ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 Справа № 914/3409/23

м.Львів

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРОЗІТ», м. Теребовля, Тернопільська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОНЯХ», с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області

про стягнення заборгованості . Ціна позову: 307192,05 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представників сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонях» про стягнення заборгованості за Договором №РЕ/ЛВ/20/23 від 03.01.2023 року у розмірі 307192,05 грн., з якої: 255993,38 грн. основного боргу, 51198,68 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 21.11.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» залишено без руху.

28.11.2023, за вх.№29078/23, від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( без проведення судового засідання).

14.12.2023, за вх.№30641/24, від позивача поступило клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2023.

Частиною п`ятою статті 242 ГПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвалу від 04.12.2023 було надіслано відповідачу в електронній формі шляхом надсилання до його електронного кабінету, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа ТзОВ «СОНЯХ» 05.12.2023 о 18:31.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Частинами восьмою і дев`ятою статті 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим, відповідач у строк, встановлений ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справ

З огляду на наведене, оскільки справа №914/3409/23 не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Правова позиція сторін.

Позиція позивача.

03.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРОЗІТ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОНЯХ» (Покупець) було укладено договір № РЕ/ЛВ/20/23 поставки товарів. (далі- Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати і передати у власність покупця будівельні матеріали (далі товар) для використання у господарській діяльності, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили форму оплати: передоплата відсутня. Решта суми протягом 30 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою покупця.

На виконання умов Договору в період з 16.08.2023 року по 22.08.2023 року Постачальником поставлено та передано у власність Покупця товар на загальну суму 255 993,38 грн.

Відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по оплаті поставленого товару не виконав, чим прострочив виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку із порушенням строків оплати вартості отриманого товару, у відповідності до п.5.3. Договору, відповідачу нараховано штраф у розмірі 51 198,68 грн. Таким чином, загальна заборгованість, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 307 192,05 грн.

Також позивач просить покласти на відповідача судовий збір у розмірі 4 607,89 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив.

Обставини справи.

03.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРОЗІТ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОНЯХ» (Покупець) було укладено договір № РЕ/ЛВ/20/23 поставки товарів. (далі- Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати і передати у власність Покупцю будівельні матеріали (Товар) для використання у господарській діяльності, а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору асортимент «Товару», його кількість, дата поставки і ціна визначаються згідно видаткових накладних ( в подальшому- «Накладні»). Ціни на кожну наступну поставку встановлюються в накладних.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили форму оплати: передоплата відсутня. Решта суми протягом 30 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою покупця.

Розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування суми вартості товару у безготівковому порядку в гривнях на поточний банківський рахунок постачальника. Загальна сума договору складає суму всіх накладних, на підставі яких здійснюється постачання продукції у відповідності із цим договором (п.4.2 Договору).

Згідно із п.5.3 договору у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Позивач на виконання вимог Договору поставив та передав відповідачу у власність товар на загальну суму 255 993,38 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: ЛВ000008550 від 16.08.2023, ЛВ000009462 від 16.08.2023, ЛВ000009436 від 17.08.2023, ЛВ000009443 від 17.08.2023, ЛВ000009444 від 17.08.2023, ЛВ000009683 від 22.08.2023, які підписані сторонами та скріплена їх печатками без будь-яких зауважень по кількості та якості товару.

Відповідно до п.4.3 Договору у випадку наявності заборгованості по оплаті поставленого на виконання цього Договору Товару з сторони Покупця, Постачальник має право в першу чергу зарахувати отримані грошові кошти як погашення заборгованості за грошовими зобов`язаннями, які виникли раніше, незалежно від призначення платежу.

Позивач зазначив, що ним поставлено товару на загальну суму 256 880,48 грн., згідно з вищепереліченими видатковими накладними, однак заявлена сума стягнення основного боргу в позовній заяві становить 255 993,38 грн. Відповідач здійснюючи оплату товару за попередніми видатковими накладними, здійснив переплату за поставлений товар на суму 887,10 грн., а тому сума заборгованості становить 255 993,38 грн.

Відповідач не виконав свої зобов`язання та не оплатив отриманий товар, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 255 993,38 грн за поставлений товар.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору він звернувся до ТзОВ «СОНЯХ» з претензією за вх.№244 від 09.10.2023 року, у якій просив перерахувати заборгованість на поточний рахунок ТЗОВ «ФЕРОЗІТ». Також, було надіслано претензію на адресу відповідача, на відомі електронні пошти відповідача, представнику відповідачу на застосунок viber та на мобільний номер телефону.

Проте відповідач вимог позивача щодо оплати боргу так і не виконав.

Згідно із п. 5.3 договору у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніжна 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

За прострочення виконання зобов`язання з оплати товару позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 51198,68 грн.

Оцінка суду.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з огляду на таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 179, 180 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили форму оплати: передоплата відсутня. Решта суми протягом 30 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою покупця.

Матеріалами справи підтверджена заборгованість в сумі 255 993,38грн , доказів, які б спростовували дану заборгованість або доказів її оплати, доказів погашення заборгованості не подано, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спеціальна позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів річних, втрат від інфляції) встановлюється в три роки (п. 5.6 договору).

Згідно із п. 5.3 договору у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніжна 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (не оплата поставленого товару) згідно ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов`язання, або якщо він не виконав зобов`язання в межах встановленого в договорі чи законі строку.

Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.п. 5.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

У випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості товару( п.6 договору).

З наведеного вбачається, що законодавець поділяє неустойку на визначену у законі і договірну. Необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, вид правопорушення за який вона стягується і конкретний її розмір.

Разом з тим, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 51 198,68 грн. штрафу є арифметично вірними, підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі п.п. 5.3, 5.6 договору.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме з відповідача слід стягнути 307 192,05 грн., з них 255 993,38 грн. основного боргу та 51 198,68 грн. штрафу.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОНЯХ» (81162, вул. Шевченка, будинок 354, с.Семенівка, Пустомитівський район, Львівська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРОЗІТ» (48100, вул.Шевченка, будинок 171, м.Теребовля, Теребовлянський район, Тернопільська область, ) 255 993,38 грн. основного боргу, 51 198,68 грн. штрафу, 4 607,89 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Кітаєва С.Б.