ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" січня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3994/15

За скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 1001ВИХ-23-9751 від 19.12.2023 р. (вх. № 76/23 від 25.12.2023 р.) на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 73212034 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МК «Інжиніринг» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 83, кімн. 110)

про стягнення 101172150,00 грн.

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Невечера С.О.

Представники сторін:

від стягувача (скаржника): Решитова Е.В. (посвідчення адвоката № 8090/10 від 18.07.2019 р., довіреність № 1-3842 від 12.01.2024 р.);

від боржника: не з`явився.

від відділу ДВС: Вірченко Ю.М. (витяг з ЄДРПОУ, посвідчення АА № 002350 від 01.05.2023 р.)

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.12.2015 р. у справі № 911/3994/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МК «Інжиніринг» про стягнення 101172150,00 грн. позовні вимоги було задоволено повністю, стягнуто з Товариства ТОВ «МК «Інжиніринг» на користь ПАТ «Укртрансгаз» 101172150,00 грн. шкоди у подвійному розмірі, 73080,00 грн. судового збору.

29.01.2016 р. Господарським судом Київської області на виконання вказаного рішення було видано наказ.

25.12.2023 р. до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця № 1001ВИХ-23-9751 від 19.12.2023 р. (вх. № 76/23 від 25.12.2023 р.), відповідно до якої останнє просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А., зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. усунути порушення (поновити порушене право АТ «Укртрансгаз») шляхом вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання та скасувати постанову від 30.11.2023 р. про повернення виконавчого документа від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15 стягувачу.

За твердженням скаржника, за заявою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі стягувач) державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюком Р.А. (далі державний виконавець, відділ примусового виконання рішень) було відкрито виконавче провадження № 73212034 від 03.11.2023 р. з примусового виконання наказу суду від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15.

При відкритті виконавчого провадження № 73212034 державним виконавцем було також винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, одноразово направлено запити до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника та до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

АТ «Укртрансгаз» зазначає, що інших виконавчих дій відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) за виконавчим провадженням № 73212034 державним виконавцем не вживалось.

Поряд з цим, вже 30.11.2023 р. на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу примусового виконання рішень було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, щодо вжитих виконавчих заходів в якій зазначено, що даний виконавчий документ раніше перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та повторно надійшов до відділу. Державним виконавцем 03.11.2023 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 73212034. З метою виявлення зареєстрованого майна за боржником, до відповідних органів скеровано запити. Згідно наданої інформації з відповідних установ майно, зареєстроване за боржником, не значиться. Відповідно до інформації Міністерства внутрішніх справ транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - боржника, за боржником нерухоме майно зареєстрованим не значиться. Згідно інформації, наданої Державною фіскальною службою України, за боржником зареєстровані відкриті рахунки в банківських установах, на які державним виконавцем накладено арешт. Згідно інформації, наданої установами банку, грошові кошти на арештованих рахунках відсутні. В результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до п. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, скаржник стверджує, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належних, повних та об`єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15 не вчинив, що є порушенням норм виконавчо-процесуального законодавства.

З огляду на викладене та враховуючи, що відомостей щодо вжиття всіх належних, допустимих, своєчасних та об`єктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73212034 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень не міститься, стягувач і звернувся до суду з даною скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. у виконавчому провадженні № 73212034 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15.

Згідно з приписами ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2023 р. розгляд скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 1001ВИХ-23-9751 від 19.12.2023 р. (вх. № 76/23 від 25.12.2023 р.) було призначено на 18.01.2024 р., а також зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати суду для долучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 73212034, а також письмові пояснення щодо скарги стягувача.

03.01.2024 р. до Господарського суду Київської області від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли пояснення щодо скарги АТ «Укртрансгаз» б/н від 03.01.2024 р. (вх. № 39/24 від 03.01.2024 р.), за змістом яких відділ примусового виконання рішень повідомив, що 03.11.2023 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Борисюком Р.А. на підставі наказу № 911/3994/15 від 29.01.2016 р. було відкрито виконавче провадження № 73212034. 03.11.2023 р., відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення виконавчого збору та направлено запити до Державної фіскальної служби щодо наявних рахунків боржника та до Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. 30.11.2023 р., після отримання із запитуваних установ відповідей про відсутність у боржника коштів та майна, виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також відділ примусового виконання рішень зазначив, що наказ Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15 раніше перебував на виконанні у відділі (29.08.2022 р. був повернутий стягувачу державним виконавцем Назаровець А.Т., 17.10.2023 р. державним виконавцем Величко Р.С.) та 02.11.2023 р. втретє надійшов до відділу. Після вчинення усіх виконавчих заходів, державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» наказ Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15 було повернуто стягувачу.

Враховуючи наведене, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вважає скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» безпідставною та необґрунтованою, а тому просить суд залишити її без задоволення.

У судовому засіданні 18.01.2024 р. представник скаржника скаргу підтримувала; представник відділу ДВС заперечував щодо задоволення скарги; представник боржника до суду не з`явився, водночас, усі учасники процесу про розгляд скарги були повідомлені належно.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши доводи скаржника та відділу примусового виконання рішень, матеріали скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 1001ВИХ-23-9751 від 19.12.2023 р. (вх. № 76/23 від 25.12.2023 р.) на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 73212034 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р., а також пояснень відділу примусового виконання рішень б/н від 03.01.2024 р. (вх. № 39/24 від 03.01.2024 р.) щодо скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеної скарги з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно із ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 10 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ст. 13 вказаного Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Як стверджує скаржник, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень обмежився лише формальною перевіркою майнового стану боржника шляхом одноразового направлення запитів до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (03.11.2023 р.) та ДФС про наявні рахунки у боржника (03.11.2023 р.), що підтверджується інформацією з АСВП за виконавчим провадженням № 73212034 за період з 03.11.2023 р. по 30.11.2023 р. Інших виконавчих заходів державним виконавцем не вчинялось, зокрема, не було направлено запити до компетентних органів та не отримано інформацію щодо перевірки наявності чи відсутності у боржника іншого майна: сільгосптехніки, річкових, морських, повітряних суден, земельних ділянок, а також не вчинялись заходи щодо вияву корпоративних прав боржника та дебіторської заборгованості. Крім того, державним виконавцем з метою отримання інформації про майно боржника, не було вчинено жодних дій стосовно виклику, отримання пояснень безпосередньо у керівника підприємства боржника, вжиття заходів щодо обмеження його права виїзду за кордон, а також не вживались відповідні заходи щодо виходу державного виконавця за місцем реєстрації боржника.

Скаржник зазначав, що зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, у тому числі з урахуванням терміну самого виконавчого провадження (з 03.11.2023 р. по 30.11.2023 р.), в цілому наведене не може свідчити про те, що державним виконавцем вчинено усі заходи з виконання наказу у даній справі.

Суд відзначає, що державний виконавець, на виконання приписів Закону України Про виконавче провадження, не був позбавлений можливості, зокрема, але не виключно: здійснювати періодичну перевірку та виявлення рахунків боржника, та в подальшому, накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на виявлених ним поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб; здійснювати перевірку та виявлення джерел доходів боржника; направити запити до реєстраційних органів щодо наявності у власності боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об`єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, котрі містяться в електронних базах даних державних реєстрів, створених після 01 січня 2012-2013 років, з урахуванням Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141 Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо, та котрі містяться в архівах паперових баз даних державних реєстрів, котрі функціонували до 2012-2013 років, з урахуванням наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно; направити запити до реєстраційних органів щодо наявності у власності боржника належного йому нерухомого майна; витребувати від ДП «Центр державного земельного кадастру», районного управління земельних ресурсів інформацію щодо наявності у власності чи в оренді боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, з метою встановлення можливого факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту; витребувати від ДП Держреєстри України відомості щодо наявності та/або відсутності у Базі даних Реєстр сільськогосподарської техніки даних щодо тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших сільськогосподарських механізмів, належних боржнику на праві власності; витребувати від ДП Аграрні реєстри Міністерства аграрної політики та продовольства України відомості щодо наявності та/або відсутності у базі даних реєстру даних про видані боржником аграрні розписки, а також відомості про майно та осіб, що є боржниками і кредиторами за такими розписками; направити запити до ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» щодо встановлення факту видання боржником протягом 2023 року довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування/розпорядження належним боржнику майном; витребувати від Фонду державного майна України відомості про те, чи брав участь боржник відповідно до діючого законодавства участь в приватизації майна; направити запити до податкових органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування боржника протягом 2023 року серед платників земельного податку та/або інших зборів, котрі справляються за користування землею, у відповідності до норм чинного законодавства України; витребувати від ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» відомостей щодо наявності та/або відсутності у Єдиному державному реєстрі тварин протягом 2023 року боржника серед власників тварин (худоби); направити запити до податкових органів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника протягом 2023 року; витребувати від податкових та/або інших компетентних органів інформацію щодо встановлення та підтвердження факту перебування боржника серед одержувачів державних дотацій у відповідній сфері господарської діяльності за певною державною програмою - фінансування/підтримка господарської діяльності за рахунок держави; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, перевірки та встановлення майнового стану боржника, направити запити до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність у боржника ведення книги обліку розрахункових операцій (книга ОРО)/журналу використання реєстраторів розрахункових операцій (РРО); з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, перевірки та встановлення майнового стану боржника, направити запити до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність боржника в реєстрі осіб, котрим має бути відшкодовано за рахунок державного бюджету суми податку на додану вартість; направити запити до Державної авіаційної служби України про наявність у власності боржника належного йому майна в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та при виявленні накласти арешти на виявлене майно; направити запити до органів державного архітектурно-будівельного контролю про наявність в електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури; направити запити до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», про наявність за боржником аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних; направити запити до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про наявність та/або відсутність боржника серед власників об`єктів промислової власності; направити запити до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, її структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації - відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є боржник; направити запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів; направити запити до Державної служби України з питань праці, її структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води; направити запити до Міністерства інфраструктури України, про наявність та/або відсутність боржника серед власників залізничного транспорту (контейнери, електровози, тепловози, моторвагонний рухомий склад - вагони всіх видів, локомотиви, монорейковий транспорт, тощо); з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, перевірки та встановлення майнового стану боржника, направити запити до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів про наявність та/або відсутність боржника серед платників загальнодержавних податків у відповідності до норм чинного законодавства України: Податок на прибуток підприємств, Податок на доходи фізичних осіб, Податок на додану вартість, Акцизний податок, Екологічний податок, Плата за користування надрами, Рентна плата за об`єкти використання; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, перевірки та встановлення майнового стану боржника, направити запити до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність боржника серед платників місцевих податків у відповідності до норм чинного законодавства України: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Єдиний податок для юридичних осіб, Транспортний податок, Єдиний податок для юридичних осіб - сільськогосподарських товаровиробників, Плата за землю (у складі податку на майно) тощо; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, перевірки та встановлення майнового стану боржника, направити запити до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів про наявність та/або відсутність боржника серед платників місцевих зборів, у відповідності до норм чинного законодавства України: Туристичний збір, Збір за місця для паркування транспортних засобів, Збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності тощо; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, перевірки та встановлення майнового стану боржника, встановлення та/або перевірки наявності вигодонабувачів від діяльності боржника, направити запити до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів, про надання інформації щодо суб`єктів, відповідно до правовідносин із котрими боржник виступає податковим агентом; направити на встановлену адресу боржника вимоги про з`явлення до ВДВС та надання документів боржника, зокрема, бухгалтерських, установчих, а також відомостей про фактичне перебування майна боржника, інших пояснень; вжити заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника та ін.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі - на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Водночас, серед обов`язків державного виконавця, яких той в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" має дотримуватись під час виконавчого провадження, міститься обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що відділом примусового виконання рішень на підтвердження належного виконання наказу у даній справі у виконавчому провадженні № 73212034 було надано відповідь на запит № 180149260 від 03.11.2023 р. до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, та рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, а також відповідь на запит № 180149259 від 03.11.2023 р. до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Будь-яких інших документів, що підтверджують вчинення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України дій щодо виконання наказу у даній справі, передбачених законодавством, в період з 03.11.2023 р. по 30.11.2023 р. матеріали справи не містять.

Поряд з цим, умовами ст. 8 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до п. 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 р. № 2432/5, система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється, У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

З розміщеної в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень Інформації про виконавче провадження № 73212034 вбачається, що постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.11.2023 р. було відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 911/3994/15, виданого 29.01.2016 р. Господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ «МК «Інжиніринг» на користь ПАТ «Укртрансгаз» 101172150,00 грн. шкоди у подвійному розмірі, 73080,00 грн. судового збору.

За даними АСВП, державним виконавцем у виконавчому провадженні № 73212034 за період здійснення виконавчого провадження (з 03.11.2023 р. по 30.11.2023 р.) було вчинено дві дії: 03.11.2023 р. було направлено запит ДФС про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців; 03.11.2023 р. було направлено запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Будь-яких інших дій, спрямованих на виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 73212034, з матеріалів справи та відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Дослідивши надані відділом примусового виконання рішень документи, суд дійшов висновку, що дії, вчинені державним виконавцем у період з 03.11.2023 р. по 30.11.2023 р. щодо виконання судового рішення у справі № 911/3994/15, не є повними, ефективними та достатніми, в розумінні приписів ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, оскільки судове рішення на даний час не виконане, а згідно наданої відділом примусового виконання рішень до суду та розміщеної в АСВП інформації про виконавче провадження № 73212034 вчинення державним виконавцем усіх передбачених Законом України Про виконавче провадження дій щодо примусового виконання рішення суду у даній справі в період з 03.11.2023 р. по 30.11.2023 р. не вбачається.

Така бездіяльність державного виконавця є порушенням норм ст.ст. 8, 10, 18, 26, 48 Закону України Про виконавче провадження, що, в свою чергу, є підставою для визнання судом бездіяльності державного виконавця протиправною.

Поряд з цим, суд зазначає, що невиконання судового рішення протягом тривалого часу порушує основні засади виконавчого провадження - обов`язковості виконання рішень, розумності строків виконавчого провадження. Хоча закон і не містить поняття «розумності строків», проте зволікання у вчиненні виконавчих дій не свідчить про дотримання зазначеного вище принципу. Крім того, діяльність державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження - це сукупність дій, направлених на кінцевий результат - виконання судового рішення.

Водночас, сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.08.2019 р. у справі № 913/438/16.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити також, що згідно з положеннями ст. 129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 р. вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Поряд з цим, розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У ч.ч. 2, 4 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, в якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах "Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції".

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", рішення Європейського суду від 15.10.2009 р.).

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлену законом обов`язковість виконання судових рішень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, з огляду на встановлення бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 73212034 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р., яку відділом примусового виконання рішень не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 1001ВИХ-23-9751 від 19.12.2023 р. (вх. № 76/23 від 25.12.2023 р.) у даній справі у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 340-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 1001ВИХ-23-9751 від 19.12.2023 р. (вх. № 76/23 від 25.12.2023 р.) на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 73212034 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р. задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. під час примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.01.2016 р.

3. Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. усунути порушення (поновити порушене право Акціонерного товариства «Укртрансгаз») шляхом вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання та скасувати постанову від 30.11.2023 р. про повернення виконавчого документа від 29.01.2016 р. у справі № 911/3994/15 стягувачу.

4. Копію ухвали надіслати стягувачу (скаржнику) Акціонерному товариству «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1), боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «МК Інжиніринг» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 83, кімн. 110) та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 02.02.2024 р.

Суддя В.М. Бабкіна