ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р. Справа№ 910/13678/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача:не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року

№910/13678/21 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 22 099, 76 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 22 099,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до позивача в силу закону перейшло право вимоги до відповідача у зв`язку з виплатою страхувальнику страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини страхувальника відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" 19599,76 грн завданої шкоди та судовий збір у розмірі 2 013, 20 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема,

Так, скаржник вказує, що пошкоджений транспортний засіб експлуатувався в режимі таксі, відповідно підлягав застосуванню коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку суми страхового відшкодування за збитки, завдані власнику автомобіля Renault Megane, д.н. НОМЕР_1 .

При цьому, скаржник наголосив, що на момент отримання заяви про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації) відповідач уже виплатив відшкодування на користь потерпілої особи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 року апеляційну скаргу у справі №910/13678/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2765/22 від 19.09.2022 року, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13678/21.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції сплати судового збору.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №910/13678/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі №910/13678/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі №910/13678/21 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Північний апеляційний господарський суд керуючись ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 призначив на 22.03.2023 року своєю ухвалою від 14.02.2023 року.

03.03.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

При цьому, представник позивача, зокрема зазначив, що відповідач на дату звернення виплати у розмірі 5504,89 грн був належним чином проінформований про те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" здійснило виплату страхового відшкодування за договором страхування потерпілій особі. Та звернулось до відповідача з заявою про відшкодування. Однак відповідач свідомо проігнорував дане звернення та виплатив кошти на рахунок заявника.

Крім того, за твердження представника позивача розрахунок коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, який додав до апеляційної скарги відповідач не відповідає нормам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому не може братися до уваги.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/1047/23 від 20.03.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13678/21.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г. своєю ухвалою від 20.03.2023 року.

22.03.2023 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 року призначено у справі № 910/13678/21 судову автотоварознавчу експертизу. Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

24.05.2023 року до Північного апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів, а саме надати у розпорядження експерта кольорові фотознімки досліджуваного КТЗ в пошкодженому стані в оригінальному цифровому форматі, надати інформацію щодо перебування досліджуваного КТЗ у попередніх ДТП, проведення капітальних ремонтах та наявних вузлах і агрегатах, які потребували ремонту або заміни на момент перед ДТП, а також надати інформацію про виконання оновлення складових, наявність корозійних пошкоджень кузову досліджуваного КТЗ, його пробіг (станом на дату ДТП), встановлене додаткове обладнання (зазначити: дати виготовлення та монтажу, ціну придбання), його експлуатації в режимі таксі тощо.

Північний апеляційний господарський суд поновив апеляційне провадження у справі № 910/13678/21. Розгляд клопотання експерта у справі № 910/13678/21призначив на 21.06.2023 року своєю ухвалою від 05.05.2023 року.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2165/23 від 19.06.2023 року, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13678/21.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд клопотання Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, пов`язаних з проведенням експертизи, задовольнив Залучив до матеріалів справи додаткові документи, надані Приватним акціонерним товариством «Провідна». Провадження у справі №910/13678/21 зупинив на час проведення експертизи своєю ухвалою від 21.06.2023 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 року поновлено апеляційне провадження у справі №910/13678/21.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/227/24 від 22.01.2024 року, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13678/21.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі №910/13678/21 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Представники сторін в судове засідання 24.01.2024 року не прибули про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними довідками (наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 06.12.2019 року між ПрАТ «СК «Провідна» (страховик) та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6771570/1010/19 (далі - договір страхування). Предметом Договору є страхування ТЗ Renault Megane д.н. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) (далі - Застрахований ТЗ).

13.09.2020 року у м. Київ, по бульвару Лесі Українки, 36Б, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу Renault Megane д.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу марки Chevrolet Aveo д.н., НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті зазначеної ДТП було, зокрема, пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб Renault Megane, д.н. НОМЕР_1 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року у справі 757/42037/20-п встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного вище ДТП, провадження за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрито на підставі ст. 38 КУпАП - у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до акту огляду ТЗ від 15.09.2020 року, ремонтної калькуляції та рахунку №КО-0000347 від 23.09.2020 року, вартість ремонту пошкодженого автомобіля Renault Megane, д.н. НОМЕР_1 , склала 18 558,72 грн. ПрАТ «СК «Провідна» складено розрахунок суми матеріального збитку та страховий акт № 8 від 25.09.2020 року на суму 12258,72 грн, виплату якої здійснено на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 034562 від 28.09.2020 року.

ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» отримано акт виявлення прихованих пошкоджень, рахунок №КО-0000440 від 04.11.2020 року на суму 7099,79 грн та рахунок №КО-0000448 від 06.11.2020 року на суму 2741,25 грн. ПрАТ «СК «Провідна» складено розрахунок суми матеріального збитку та страховий акт 2 № від 12.11.2020 року на доплату суми 9841,04 грн, виплату якої здійснено на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 040709 від 13.11. 2020 року

Отже,за твердженням позивача, загальна сума страхового відшкодування склала 22 099,76 грн

Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст. 25 Закону України "Про страхування").

Згідно з Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст. 9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200418373.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Договором (полісом) № ЕР/200418373 передбачено, що франшиза становить 2500,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130 000,00 грн.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Тобто, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму страхового відшкодування, сплаченого позивачем страхувальнику за мінусом франшизи 2500,00 грн.

Щодо твердження скаржника, що пошкоджений транспортний засіб експлуатувався в режимі таксі, відповідно підлягав застосуванню коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку суми страхового відшкодування за збитки, завдані власнику автомобіля Renault Megane, д.н. НОМЕР_1 , колегія суддів відзначає наступне.

Як вказувалося вище, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 року було призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу. Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення судової автотоварознавчої експертизи поставити наступні питання:

- чи підтверджується документально експлуатація транспортного засобу «Renault Megane » д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41 в інтенсивному режимі на час дорожньо-транспортої пригоди, яка мала місце 13.09.2020 року?;

- чи підтверджується документально експлуатація транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41 в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики, зокрема чи експлуатувався автомобіль легковий, в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку на час дорожньо-транспортої пригоди, яка мала місце 13.09.2020 року?;

- який коефіцієнт фізичного зносу має бути застосований при розрахунку розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.09.2020 року, у разі якщо транспортний засіб експлуатувався в інтенсивному режимі та/або легковий автомобіль експлуатувався в режимі таксі?;

- який розмір матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.09.2022 року?

У висновку експерта №13570/23-54 за результатами проведення судової-транспортно-товарознавчої експертизи у господарській справі №910/13678/21, складеного судовим експертом Олегом ЄРМОЛЕНКО, зазначено, що останній, зокрема, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З висновку судового експерта Олега ЄРМОЛЕНКО від 27.11.2023 року №13570/23-54 вбачається, що:

- експлуатація транспортного засобу «Renault Megane » д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41 в інтенсивному режимі на час дорожньо-транспортої пригоди, яка мала місце 13.09.2020 року не підтверджується;

- експлуатація транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41 в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики, зокрема чи експлуатувався автомобіль легковий, в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку на час дорожньо-транспортої пригоди, яка мала місце 13.09.2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи чинним договором добровільного страхування цього КТЗ;

- при розрахунку розміру матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.09.2022 року має бути застосований коефіцієнт фізичного зносу, який дорівнює 0,54;

- Розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.09.2022 року дорівнював 23832,18 грн.

Згідно ч. 3 ст. 13 та ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів. Відтак, висновок експерта є одним з засобів доказування за рахунок якого сторони можуть довести/спростувати обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог/заперечень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За приписами ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00 від 01.06.2006 року).

Вказаний висновок експертизи визнається судом належним доказом та оцінюється під час розгляду справи разом з іншими доказами, з урахуванням ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при розрахунку розміру матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власнику транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 VIN code - VF1KZ41, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.09.2022 року має бути застосований коефіцієнт фізичного зносу, який дорівнює 0,54.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо незастосування фізичного зносу при розрахунку суми страхового відшкодування за збитки, завдані власнику автомобіля Renault Megane, д.н. НОМЕР_1 .

Проте, колегія суддів відзначає, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у даній справі розмір матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власнику транспортного засобу Renault Megane д.н. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 23832,18 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в стягнення основної заборгованості, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача завданої шкоди підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 19599,76 грн (22 099,76 грн завданої шкоди - 2500,00 грн франшизи).

Разом з цим, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що на момент отримання заяви про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації) відповідач уже виплатив відшкодування на користь потерпілої особи, як необґрунтовані, оскільки, жодних доказів на підтвердження перерахування даної суми, відповідачем до матеріалів справи в суді першої інстанції долучено не було.

При цьому, щодо долученого до апеляційної скарги платіжного доручення №13613 від 23.04.2021 року про сплату відповідної суми потерпілому, колегія суддів відзначає наступне.

У відповідності до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновків Верховного Суду стосовно застосування норм ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, викладених у постановах від 21.06.2018 року у справі № 906/612/17, від 22.08.2018 року у справі №910/19776/17, від 05.12.2018 року у справі №910/7190/18, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Відтак, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не повідомляв суд про неможливість надання платіжного доручення.

Проте, скаржником не звертався до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням про залучення до матеріалів справи нових доказів, як не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції платіжного доручення, не надано доказів неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.

З огляду на викладене, платіжне доручення №13613 від 23.04.2021 року колегією суддів до розгляду/оцінці не приймається.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання позивача викладене у відзиві на апеляційну скаргу, що відповідач на дату звернення виплати у розмірі 5504,89 грн був належним чином проінформований про те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" здійснило виплату страхового відшкодування за договором страхування потерпілій особі. Та звернулось до відповідача з заявою про відшкодування. Однак відповідач свідомо проігнорував дане звернення та виплатив кошти на рахунок заявника.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, враховуючи, що господарський суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення зробив висновки, які не в повній мірі відповідають обставинам справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати повноваження, передбачені ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України та змінити мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення та з врахуванням норм ст. 269 Господарського процесуального кодексу України викласти її в редакції даної постанови.

При цьому, резолютивна частина рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" частковому задоволенню.

Інші доводи учасників процесу не впливають на оцінку обставин та висновки викладені в цій постанові.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В п. 53 рішення ЄСПЛ ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано висновки щодо всіх суттєвих доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому, ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, на підтвердження судових витрат, понесених на проведення по справі судової експертизи, відповідачем надано платіжне доручення№16222264 від 18.05.2023 року на суму 8364,30 грн (а.с. 194).

За таких обставин, беручи до уваги висновки суду про часткове задоволення позову, враховуючи, що відповідачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту понесення судових витрат на проведення судової експертизи в розмірі 8364,30 грн у межах розгляду справи № 910/13678/21, суд вважає за необхідне стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року у справі №910/13678/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта, витрати понесені на проведення судової експертизи пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (просп. Повітрофлотський, 25, м. Київ, 03049, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (вул. Кирилівська, 40, м. Київ, 04080, ) 946,84 грн (дев`ятсот сорок шість гривен 84 копійки) витрат, понесених на проведення судової експертизи.

4. Матеріали справи №910/13678/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич