ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30.01.24 Справа № 917/1354/22
Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні
заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-Лан"
про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-Лан"
про стягнення 803 649,05 грн
представники учасників справи не з`явилися
Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросем" (далі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Соняшник" (далі - відповідач) подали заяви і клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та про подання доказів, що підтверджують розмір вказаних судових витрат, у відповідності до п.8 ст. 129 ГПК України.
Відповідач подав заяву від 06.12.2022 (т.1 а.с.115-116) про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення і справі відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Відповідач подав клопотання від 07.04.2023 (т.2 а.с.31-32) про залучення доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
Відповідач подав клопотання від 18.04.2023 (т.2 а.с.42-43) про залучення додаткових доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
Позивач подав заяву від 09.05.2023 (т.2 а.с.111-112) про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн.
У цій справі при розгляді клопотань суд вчинив такі процесуальні дії.
Ухвалою від 26.04.2023 (т.2 а.с.75) суд призначив клопотання сторін до розгляду у судове засідання на 11.05.2023.
В зв`язку з відпусткою судді це судове засідання не відбулося.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.05.2023 (т.2 а.с.115) було зупинено провадження з розгляду клопотань позивача та відповідача про розподіл судових витрат до закінчення апеляційного провадження в цій справі.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 (т.3 а.с.112-143) рішення Господарського суду Полтавської області в цій справі було змінено. Матеріали справи повернуті до Господарського суду Полтавської області. Вирішення питання про поновлення провадження із розгляду заяв суд вчинив після виходу судді із відпустки.
Ухвалою від 16.01.2024 (т.3 а.с.242) суд поновив провадження з розгляду клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Соняшник" про вирішення питання про судові витрати та призначив розгляд клопотань у судове засідання на 30.01.2024.
Про вказане судове засідання та розгляд заяви учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку 16.01.2024 ухвали по системі Електронний суд позивачу та відповідачу і представникам відповідача (т.3 а.с.243-246).
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, часта місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Господарський суд Полтавської області за результатом розгляду справи № 917/1354/22 прийняв рішення від 26.04.2023 (т.2 а.с.80-95) про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-Лан" (ідентифікаційний код 03771608) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" (ідентифікаційний код 39007360) 117630 грн 74 коп. основного боргу, 128439 грн 87 коп. пені, 118088 грн 13 коп. - 30% річних, 117630 грн 74 коп. штрафу, 9604грн 71 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору; в іншій частині у позові відмовив.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 (т.3 а.с.112-143) рішення Господарського суду Полтавської області в цій справі було змінено;
- викладено пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1354/22 у такій редакції:
- в іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 26.04.2023 у справі №917/1354/22 залишено без змін;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-Лан" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5691,02 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В ч. 1 - ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч. 2, ч.4 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
При розгляді клопотань та заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" (позивача) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд зазначає наступне.
У заяві від 02.05.2023 (т.2 а.с.100-102) до витрат на правничу допомогу позивач включив:
В підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до матеріалів справи надані:
- ордер адвоката Сааді Р.М. на надання правничої (правової) допомоги позивачу від 20.10.2022 (т.1 а.с.17), виданий адвокатським бюро Юридичний центр Рустама Сааді на надання правничої (правової) допомоги позивачу у Господарському суді Полтавської області у справі за позовом ТОВ «Євросем» до ТОВ «Промінь-Лан»;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Сааді Р.М. від 27.03.2006 (т.1 а.с.18);
- довіреність від 17.11.2021(т.1 а.с.131);
- договір № 1/22-ЄС від 07.09.2022 (т.2 а.с.104-105) про надання правничої допомоги, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатським бюро Юридичний центр Рустама Сааді в особі керуючого Сааді Рустама Мохаммедовича (далі Адвокатське бюро).
У договорі № 01/22-ЄС про надання правової допомоги його сторони погодили наступні положення:
-п.6.1. - клієнт оплачує Адвокатському бюро гонорар у сумі за домовленістю сторін, розмір якого визначається додатковою угодою сторін, яка є невід`ємною частиною цього Договору;
-п.6.2. - витрати, пов`язані із виконанням доручень до гонорару не відносяться і компенсуються Адвокатському бюро окремо.
У додатковій угоді № 4 від 01.03.2023 (т.2 а.с.105 на звороті) до договору від 07.09.2022 № 1/22-ЄС, сторони вказали
-п.3 - додатково, за досягнення результату у вигляді задоволення місцевим господарським судом позову (повністю або частково), Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар у розмірі 10 (десяти) відсотків від присудженої до стягнення з відповідача суми;
-п. 4.- у випадку, якщо сума гонорару, визначеного у п. 3 цієї Додаткової угоди, буде більша за загальну суму гонорару, визначену у пунктах 1 та 2 цієї Додаткової угоди, то сума гонорару, визначена у п. 3 цієї Додаткової угоди, зменшується на 50 відсотків від суми гонорару, визначеної п. 1 цієї Додаткової угоди, та на 100 відсотків від суми гонорару, визначеної п. 2 цієї Додаткової угоди.
Сторони підписали акт здачі-приймання послуг № 4 від 27.04.2023 (т.2 а.с.106) до договору від 07.09.2022 № 1/22-ЄС, в якому підтвердили належне надання правничої допомоги згідно Договору, у період з 08.09.2022 по 26.04.2023, а саме:
- підготовка (написання, зі скануванням додатків та подача 13.12.2022) відповіді на відзив у справі № 917/1353/22 у Господарський суд Полтавської області (всього 21 документ на 34 аркушах), на що адвокатом було витрачено 7 годин, - оцінена сторонами Договору у 4700,00 грн.
- аналіз документів, що надходять до підсистеми «Електронний Суд» у справі № 917/1353/22, подача інших заяв, клопотань, пояснень, участь в судовому засіданні у справі № 917/1354/22 на стадії її розгляду в Господарському суді Полтавської області - оцінена сторонами Договору у 7300,00 грн.
- участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за межами приміщення суду у справі № 917/1287/22 - оцінена сторонами Договору у 11 000,00 грн.
- гонорар за досягнення результату у вигляді задоволення місцевим господарським судом позову (повністю або частково) 25 678,95 грн;
Позивач подав детальний опис (наданих послуг) від 01.05.2023 (т.2 а.с.108 на звороті) у період з 08.09.2022 по 26.04.2023, де зазначив такі послуги (роботи):
- підготовка (написання, зі скануванням додатків та подача 13.12.2022) відповіді на відзив у справі № 917/1354/22 у Господарський суд Полтавської області (всього 21 документ на 34 аркушах), на що адвокатом було витрачено 7 годин;
- аналіз документів, що надходять до підсистеми «Електронний Суд» у справі № 917/1354/22, подача інших заяв, клопотань, пояснень на стадії її розгляду в Господарському суді Полтавської області, на що адвокатом було витрачено 8 годин;
- участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за межами приміщення суду у справі № 917/1354/22, на що адвокатом було витрачено 1 год. 38 хв. (19.04.2023 та 26.04.2023).
Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон № 5076-VI) встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, про те що вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду виснує, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
В акті здачі-приймання послуг № 4 від 27.04.2023 (т.2 а.с.106) сторони підтвердили комплексне надання правової допомоги, представництво та захист інтересів клієнта в Господарському суді Полтавської області у справі № 917/1354/22.
Тобто, у договорі про надання правової допомоги від 07.09.2022 № 1/22-ЄС, у додатковій угоді №4 від 01.03.2023 та у акті наданих послуг № 4 від 27.04.2023 сторони встановили фіксований розмір оплати послуг адвоката, що відповідає вимогам законодавства.
Враховуючи наведені докази понесення позивачем судових витрат у суді першої інстанції, а також враховуючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) (п. 5.40 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечень сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що наведеними у частинах 57, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
За ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
У ч.1 ст. 124 ГПК України вказано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч.2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з ч.3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Отже, позивач у попередньому орієнтованому розрахунку судових витрат не зазначав про будь-які домовленості між клієнтом та адвокатом щодо можливості сплати додаткового гонорару за прийняття позитивного рішення на користь клієнта, а також розмір такого гонорару. Умовами Договору від 07.09.2022 сторони не визначили такого виду гонорару як «гонорару успіху».
Гонорар за досягнення результату у справі сторони договору передбачили лише в додатковій угоді № 4 від 01.03.2023 (т.2 а.с.107 на звороті), яку надали після вирішення справи. Про наявність цих витрат позивач заявив лише після прийняття рішення суду.
Позивач не довів, що він не міг передбачити перевищення судових витрат на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку разом заявами по суті справи та не довів поважності підстав невключення до орієнтовного розрахунку «гонорару успіху».
При розгляді клопотань та заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-Лан" (відповідача) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд зазначає наступне.
Відповідач у відзиві (т.1 а.с.94) навів суду орієнтовний розрахунок судових витрат, згідно якого він планував понести 100000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за представництво інтересів у місцевому господарському суді у справі за цим позовом.
Відповідач разом з відзивом подав заяву від 06.12.2022 (т.1 а.с.115-116) про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення і справі відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Позивач у відповіді на відзив (т.1 а.с.129) вказав, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 100000,00 грн не відповідають обсягу роботи, проведеної адвокатом, та є завищеним. На думку позивача, суд має зменшити розмір відшкодування вказаних витрат до 900,00 грн.
У запереченні на відповідь (т.1 а.с.173-174) відповідач вказав, що заявлений розмір гонорару є орієнтовним та може бути збільшений.
Позивач надав клопотання від 09.05.2023 (т.2 а.с.111-112) про зменшення заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, оскільки що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 100000,00 грн не відповідають обсягу роботи, проведеної адвокатом, та є завищеним. Позивач прохає розмір відшкодування вказаних витрат зменшити до 1000,00 грн.
В підтвердження факту понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Євсюкова Ф. Б. до матеріалів справи надані:
- ордер адвоката Євсюкова Ф.Б. на надання правничої (правової) допомоги відповідачу від 28.10.2022 (т.1 а.с.99, 175, т.2 а.с.33);
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Євсюков Ф.Б. від 20.05.2021 (т.1 а.с.100);
- довіреність від 17.11.2021 (т.2, а.с.92);
- договір № 30-2/06/21 від 30.06.2021 про надання правової допомоги, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатом Євсюком Ф. Б. (т.1 а.с.96-98);
У п.1.1, 1.3, 1.4 договору № 30-2/06/21 від 30.06.2021 визначено коло повноважень адвоката, зокрема, на представлення інтересів позивача у господарських судах.
В п. 3.1 договору № 30/06/21 від 30.06.2021 зазначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, порядку та строки, визначені у додатковій угоді до цього договору.
У додатковій угоді від 25.11.2022 (т.2 а.с.39) до договору про надання правової (правничої) допомоги № 30-02/06/21 від 30.06.2021, сторони узгодили надання відповідачу правничої допомоги у господарській справі № 917/1354/22 (п. 1 додаткової угоди), а також, що винагорода (гонорар) оплачується на підставі виставлених адвокатом рахунків, зокрема, 100 000,00 грн на стадії розгляду зазначеної господарської справи судом першої інстанції (п. 2.2 додаткової угоди).
Відповідач за платіжною інструкцією № 8632 від 01.02.2023 сплатив за правові послуги 50 000,00 грн (т.2, а.с.38), за платіжною інструкцією № 9180 від 14.04.2023 сплатив за правові послуги 50 000,00 грн (т.2, а.с.46).
В акті про прийняття-передачі наданих послуг від 07.04.2023 (т.2 а.с.40) зазначено, що відповідач отримав правові (правничі) послуги із супроводження справи № 917/1354/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросем» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-Лан» усне та письмове консультування; опрацювання документів, поданих ТОВ «Євросем» до суду, аналіз чинного законодавства та судової практики, що регулює спірні правовідносини, доведення результатів до Клієнта; підготовка правової позиції у справі, узгодження позиції з Клієнтом.; складання проектів необхідних процесуальних документів (відзив на позов, заперечення на відповідь, додаткові пояснення тощо); представництво інтересів Клієнта при розгляді справи в суді першої інстанції; надання висновків щодо документів правового характеру, пов`язаних із наданням послуг по цьому Договору. Сума винагороди (гонорару) Адвоката за надані ним та отримані Клієнтом послуги складає 100 000,00 грн.
Також відповідач укладав договір № 25/11/22 від 25.11.2022 про надання правової допомоги адвокатом Боровською Н. В. (т.1 а.с.192-197).
У п.1.1, 1.3, 1.4 договору № 25/11/22 від 25.11.2022 визначено коло повноважень адвоката, зокрема, на представлення інтересів позивача у господарських судах. В п. 3.1 цього договору зазначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, порядку та строки, визначені у додатковій угоді до цього договору.
До матеріалів справи також надані свідоцтво від 26.04.2018 про право на заняття адвокатською діяльністю Боровською Н. В. (т.1 а.с.198-199); ордер адвоката Боровською Н. В. на надання правничої (правової) допомоги відповідачу від 24.01.2023 (т.1 а.с.200, 202).
Інших доказів в підтвердження витрат на послуги цього адвоката відповідач не надав.
В п. 5.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю (п. 5.37 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).
Разом з тим, позивач у клопотанні про зменшення розміру судових витрат, пов`язаних з витратами на правничу допомогу у суді першої інстанції, просив зменшити розмір заявлених відповідачем витрат на послуги адвоката, посилаючись на те, що заявлена відповідачем сума є завищеною.
Враховуючи наведені докази понесення відповідачем судових витрат у суді першої інстанції, а також враховуючи заявлене позивачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) (п. 5.40 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до статті 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити: 1) найменування (ім`я) позивача і номер справи; 2) повне найменування ; 3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; 4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; 7) заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; 8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.
Вказані у п. 1, п.2 та п. 3 Детального опису (т.2 а.с.34) послуги «усне консультування клієнта по справі», «опрацювання усіх документів, поданих ТОВ «Євросем» до суду, аналіз чинного законодавства та судової практики, що регулює спірні правовідносини, доведення результатів до клієнта», «усне та письмове консультування клієнта по справі, підготовка правової позиції у справі, узгодження позиції з клієнтом» входять до послуги «підготовка, складання та подання 06.12.2022 до суду відзиву на позовну заяву».
Складання відзиву на позов передбачає вивчення відповідного нормативного регулювання (для посилання на відповідні норми права при обґрунтуванні відзиву) та вивчення доказової бази (для формулювання правових підстав відзиву з зазначенням конкретних доказів, що підтверджують ті чи інші обставини, наведені у відзиві). Зазначення як окремо наданих послуг зі збору документів не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку відзиву.
Погодження правової позиції із клієнтом, консультування щодо можливих шляхів захисту його прав, перспектив та порядку судового шляху вирішення, доведення результатів до клієнта, узгодження позиції із клієнтом мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.
Таким чином, вказані послуги не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, яким має керуватися суд при визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідні правові позиції викладені у постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 15.11.2021 року у справі № 320/5284/19.
У цій сумі (40 000,00 грн) витрати на оплату послуг адвоката є співрозмірними із складністю справи та наданими адвокатами послугами, з часом, витраченим адвокатами на надання послуг і їх обсягом, а також співрозмірні з ціною позову.
Згідно із частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Наведена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 905/716/20).
У такому застосуванні слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом (вказані висновки наведені у додатковій ухвалі Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 916/1860/21).
При розгляді даної справи з урахуванням конкретних її обставин, господарський суд звертається до загальних засад цивільного законодавства, як-то: справедливість, добросовісність та розумність. Суд наголошує на тому, що за загальним правилом ці засади встановлюють певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин та втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу (вказані висновки також наведені Верховним Судом у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 912/164/20).
У постанові Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 (т.3 а.с.112-143) встановлено, що позивач правомірно заявив вимоги про стягнення 237562,73 грн основного боргу, а також про стягнення 152 685,62 грн - пені, 137245,69 грн 30% річних, 276 155,01 грн - штрафу (сторінки 22 та 27 постанови).
Отже, у постанові від 07.11.2023 (т.3 а.с.112-143) апеляційний суд визнав правомірним та обґрунтованими вимоги на загальну суму 803649,05 грн (без врахування суми санкцій, які були зменшені судом).
Підставою для задоволення позову у цій справі стало доведеність порушення відповідачем договірних зобов`язань (несвоєчасна оплата поставленого йому товару), тобто спір виник внаслідок неправильних дій останнього.
При цьому, суд враховує, що суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог повністю та необхідності стягнення передбачених законом та договором пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Водночас, судом апеляційної інстанції на підстав статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України в межах своїх дискреційних повноважень було прийнято рішення про зменшення пені та штрафу, розмір яких сторонами було визначено на підставі укладеного між ними договору.
В такий спосіб, зазначене жодним чином не свідчить про необґрунтованість позовних вимог.
Підставою для часткового задоволення позовних вимог у цій справі (стягнення основної суми боргу, пені, 30% річних та штрафу) стало доведеність порушення відповідачем договірних зобов`язань (несвоєчасна та неналежна оплата за поставлений товар), тобто спір виник саме внаслідок неправильних дій відповідача.
Зазначене жодним чином не свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача (вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду вкладеною в постанові від 04 березня 2021 року у справі № 916/376/19).
При цьому приймаючи постанову від 07.11.2023 та вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору в межах вказаної справи, апеляційний господарський суд посилаючись на ч.1, 9 та 14 ст. 129 ГПК України зазначив, що з огляду на те, що спір у цій справі виник із неправильних дій відповідача, які призвели до порушення зобов`язання щодо своєчасного та належного розрахунку за поставлений товар, а часткове задоволення позовних вимог обумовлене реалізацією судом свого права на зменшення розміру неустойки, то судовий збір покладається на відповідача.
У додатковій постанові від 22.11.2023 у цій справі Східний апеляційний господарський суд також вказав, що за встановлених судом обставин щодо очевидної неправомірності дій відповідача, які фактично призвели до вимушеного звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав, суд вважає справедливим, і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, застосування при розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції положень частини дев`ятої статті 129 ГПК України та наявність підстав для покладення на ТОВ "Промінь-Лан" судових витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Промінь-Лан", оскільки спір у даному випадку виник саме внаслідок неправильних дій відповідача.
Отже, у постанові від 07.11.2023 (т.3 а.с.112-143) апеляційний суд визнав правомірним та обґрунтованими вимоги на загальну суму 803649,05 грн (без врахування суми санкцій, які були зменшені судом), тобто у тій же сумі, яка була заявлена позивачем у позові.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подана заява ТОВ "Промінь-Лан" про про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.
При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, вкладені в постанові від 04 березня 2021 року у справі № 916/376/19.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.
Керуючись ст. 129, 221, 232, 233, 236 - 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, задовольнити частково.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. Відмовити повністю у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-Лан" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.
Дата складення повного додаткового рішення: 30.01.2024.
Суддя Т. М. Безрук