За позовомФізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича
доАкціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»
простягнення 495 674,75 грн.
Суддя Босий В.П.
Представники учасників справи:
Фізична особа-підприємець Сябренко Василь Іванович (надалі - ФОП Сябренко В.І.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (надалі - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія») про стягнення 495 674,75 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого на підставі договору поставки №1388-2 від 23.12.2021 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 376 198,00 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 18 983,00 грн. та інфляційних у розмірі 100 493,75 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2024 позов задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь Фізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича заборгованість у розмірі 376 198,00 грн., 3% річних у розмірі 18 983,00 грн., інфляційні у розмірі 100 493,75 грн. та судовий збір у розмірі 7 435,12 грн.

25.01.2024 до Господарського суду міста Києва від ФОП Сябренко В.І. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 14 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд відзначає, що позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про подання доказів судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

В обґрунтування заявлених судових витрат позивач посилається на наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги №09/10 від 09.10.2023, який укладений з Адвокатським бюро «Романа Ганенка», акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 25.01.2024, банківські виписки з рахунку Адвокатського бюро «Романа Ганенка».

Судом встановлено, що між Адвокатським бюро «Романа Ганенка» (Бюро) та ФОП Сябренко В.І. (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №09/10 від 09.10.2023 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову (правничу) допомогу щодо:

- Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань представництва та захисту інтересів клієнта;

- Складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- Складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, відзиву, відповіді на відзив, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства)

- Представництва та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в тому числі, але не виключно, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, Державної податкової служби, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки та усіх інших правоохоронних органах, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань, перед фізичними особами, юридичними особами публічного та приватного права, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 3.1 Договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову (правничу) допомогу, визначається в актах приймання-передачі наданої правничої допомоги, підписаних сторонами. В акті зазначається зміст наданої правничої допомоги, кількість часу (у годинах), витраченого адвокатом (адвокатами) бюро на надання правової допомоги, а також вартість наданої правничої допомоги.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що розрахунок розміру гонорару здійснюється бюро у залежності від обсягу часу, що його витрачено адвокатом (адвокатами) бюро на надання правничої допомоги за цим договором. Вартість однієї години роботи адвоката складає 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок (без ПДВ).

Відповідно до п. 3.4 Договору оплата наданої правничої допомоги здійснюється протягом 10 робочих днів після надання бюро акту приймання-передачі наданої правничої допомоги.

25.01.2024 між Адвокатським бюро «Романа Ганенка» (Бюро) та ФОП Сябренко В.І. підписано акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, відповідно до якого бюро було надано клієнту правову допомогу на загальну суму 14 000,00 грн., яка охоплює наступний перелік робіт: ознайомлення з наданими клієнтом документами, що стосуються виконання договору поставки №1388-2 від 23.12.2021; підготовка позовної заяви у справі за позовом до АТ «ОГХК» про стягнення 495 674,75 грн., подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва тривалістю 10 годин, вартістю 10 000,00 грн.; ознайомлення з відзивом АТ «ОГХК» на позовну заяву у справі №910/18045/23; підготовка відповіді на відзив; подання відповіді на відзив до Господарського суду міста Києва тривалістю 3 години, вартістю 3 000,00 грн.; підготовка та подання до Господарського суду міста Києва заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу тривалістю 1 година, вартістю 1 000,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 14 000,00 грн. є обґрунтований та пропорційний до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

За таких обставин, на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 127, 129, 221, 243, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (03035, місто Київ, вулиця Сурікова, будинок 3; ідентифікаційний код 36716128) на користь Фізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий