РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2024Справа № 910/18368/23

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/18368/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"
до проАкціонерного товариства "Українська залізниця" зобов`язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося через систему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання Акціонерного товариства "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 21106,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

06.12.2023 від позивача через систему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2023 надійшла заява, в порядку ст. 46 ГПК України, про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд: зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 3 870,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування позивачу плати на суму 3870,00 грн на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 від 06.03.2020 за користування неподаними під навантаження вагонами №№ 95525150, 95526331 та, відповідно, для списання цих грошових коштів з особового рахунку позивача, внаслідок чого ці кошти вважаються набутими відповідачем без достатньої правової підстави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі №910/18368/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

22.12.2023 через систему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що правомірно нарахував плату за користування вагонами за час їх перебування у користуванні позивача, що підтверджується відповідними Актами загальної форми ГУ-23.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив та додані до них докази.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

06.03.2020 між позивачем (надалі - замовник) та відповідачем (надалі - перевізник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - договір). Договір було укладено шляхом приєднання позивача до вказаного публічного договору відповідача (публічна оферта відповідача від 25.02.2020).

Факт укладення договору підтверджується повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 від 06.03.2020, в якому також присвоєно коди замовнику, а саме як відправнику/одержувачу: 8104, як платнику: 2829531.

Відповідно до п. 1.1. договору, його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (надалі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що він є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до пунктів 9.3, 9.4 договору та законодавства.

Пунктом 9.4. договору передбачено, що зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП.

Одним із обов`язків замовника, визначених пунктом 2.1.14. договору, є самостійно та регулярно ознайомлюватися зі змінами до договору, направленими перевізником документами та повідомленнями, іншою інформацією щодо надання послуг, розміщеними в інформаційних системах перевізника.

31.10.2022 відповідачем на вказаному вище сайті було оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 06.11.2022, крім змін до окремих положень додатку 1-2 до договору прямо передбачених вказаним додатком, які вступають в дію з 01.12.2022.

Згідно із пунктом 12.1. договору, він діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на вебсайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення.

При цьому, умовами п. 1.4 Договору визначено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватися накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Згідно з п. 4.1 Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця».

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата послуг здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у розд. 15 Договору.

На виконання п. 2.3.3 Договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для позивачу було відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531.

Згідно з п. 2.3.4 Договору, Залізниця зобов`язана вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійсненні перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати Товариство відповідні розрахункові документи в електронній формі.

Відповідно до п. 4.5 Договору, щодобово, упродовж періоду виконання Договору, Залізниця надає Товариству переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених Позивачем на виконання Договору за звітну добу.

Як зазначає позивач, 27.01.2023 відповідачем було направлено Перелік № 20230126, проаналізувавши який встановлено, що Залізницею на підставі Відомості № 24010006 нараховано та списано з особового рахунку Товариства плату за користування вагоном №95526331 у розмірі 2 364,96 грн з ПДВ, який було визнано працівником позивача непридатним під навантаження та на підставі Повідомлення на ремонт або технічне обслуговування № 2297 повернуто відповідачу.

Також 07.02.2023 Залізницею направлено Перелік № 20230206, проаналізувавши який, позивач установив, що Залізницею на підставі Відомості № 02020012 нараховано та списано з особового рахунку Товариства плату за користування вагоном № 95525150 у розмірі 1 505,04 грн з ПДВ, який також було визнано непридатним під навантаження та на підставі Повідомлення на ремонт або технічне обслуговування № 26477 повернуто відповідачу.

Отже, позивач, в обґрунтування позову вказує, що оскільки йому був поданий відповідачем спірний вагон у комерційно непридатному стані, то він не повинен оплачувати час затримки його на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції.

Відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що правомірно нарахував плату за користування вагонами за час їх перебування у користуванні позивача, що підтверджується відповідними Актами загальної форми ГУ-23.

Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку зі списанням з особового рахунку позивача грошових коштів відповідачем за час затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції до моменту відмови його від спірного вагону.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, унормовано, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України).

Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (стаття 71 Статуту залізниць України).

Відповідно до п.2.1.5. Публічного договору обов`язком Замовника є відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Підставою для складання актів загальної форми про початок та кінець затримки вагонів стали акти/протоколи про неприйняття вагонів. Причиною складення даних актів стало не відповідність санітарно-гігієнічних вимогам та не може бути призначений для споживання людьми.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми. Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (пункт 3 Правил складання актів).

За змістом ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, пунктами 3, 4, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/ забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Так, згідно Пам`ятки №11 про подавання вагонів вказано час передачі вантажовласнику для навантаження вагону №95526331 - 23.01.2023 10.00 год. Працівник станції 23.01.2023 10.00 год здав вагон на колії №56, місце загального користування для представника ТОВ «Грейнсвард» Мироненко С.О., який своїм підписом підтвердив, що операції по прийманню вагону №95526331 закінчені, вагон придатний до навантаження, як зазначається у ч. 5 п.4 Правил користування вагонами і контейнерами, ч. ч.5, 6 ст. 31 Статуту залізниць України.

У разі непридатності в комерційному відношенні вагону №95526331 під навантаження представник ТОВ «Грейнсвард» Мироненко С.О. мав одразу відмовитися від його приймання, проте тільки о 21 год. 20 хв. 23.01.2023 відповідно до листа №24 вагон було повернуто залізниці, що підтверджується відміткою станції на листі.

Крім того, 23.01.2023 складено акт загальної форми №146 працівниками станції та представником ТОВ «Грейнсвард» Мироненко С.О. про те, що об 11.00 год. 23.01.2023 розпочато навантаження вагонів в тому числі і спірний вагон №95526331, який перебував у користуванні ТОВ «Грейнсвард».

Отже, вагон №95526331 перебував у користуванні ТОВ «Грейнсвард» 11 год. 20 хв., у зв`язку з чим відповідачем на підставі Пам`ятки №11 про подавання вагонів та Пам`ятки №11 про забирання вагонів за користування вагоном №95526331 складено відомість №24010006 плати за користування вагонами, яка засвідчена ЕЦП працівником станції 24.01.2023 о 9 год 39 хв та надіслана ТОВ «Грейнсвард».

Листом №24 ТОВ «Грейнсвард» зазначив про комерційну непридатність, а не технічну несправність вагону №95526331, як зазначає позивач у позовній заяві. При цьому, визначення придатності рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні є обов`язком саме для відправника, адже залізниця під час приймання вантажу для перевезення повинна та має можливість перевірити лише технічну справність вагону шляхом зовнішнього огляду та встановити відповідність та справність запірно-пломбувальних пристроїв та в даному випадку комерційна непридатність вагону викликана властивостями вантажу, оскільки в процесі перевезення має наслідком просипання дрібних її фракцій через конструктивні щілини кузову вагону у зв`язку з неякісною його підготовкою при навантаженні. І саме ці фактори є основними при визначенні при прийманні порожнього вагону для навантаження, що і завірив своїм підписом представник ТОВ «Грейнсвард» Мироненко С.О. у пам`ятці про подавання вагонів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що копія повідомлення 2297 на ремонт або технічне обслуговування вагона №95526331, яка додана до позовної заяви, також не свідчить про несправність вагону №95526331. При цьому, вказане не містить підписів оглядача та ДСП.

Серед іншого, суд приймає до уваги доводи відповідача, що на підставі пам`ятки про подавання ТОВ «Грейнсвард» було подано 9 вагонів, проте листом №24 позивач зазначив про комерційну непридатність тільки одного вагону №95526331 та не звертався про надання іншого вагону для навантаження.

Відповідно до п. 2.1.7 Договору підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а, а у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу замовника - підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої вимоги.

26.01.2023 працівниками станції Дубно складено акт загальної форми №181 про те, що відомість №24010006 плати за користування вагонами не підписана ТОВ «Грейнсвард», а також не ініційовано переходу на паперові носії, а також зауважень та заперечень, щодо нарахованої суми не надходило.

26.01.2023 о 17 год 46 хв працівником станції Дубно проведено операції про стягнення коштів в сумі 1970,8 грн без ПДВ з особового рахунку позивача згідно відомість №24010006 плати за користування вагонами.

Крім того, згідно Пам`ятки №18 про подавання вагонів вказано час передачі вантажовласнику для навантаження вагону №95525150 це 02.02.2023 09.00 год. Своїм підписом представник ТОВ «Грейнсвард» Мироненко С.О. підтвердив, що операції по прийманню вагону №95525150 закінчені, вагон придатний до навантаження, як зазначається у ч. 5 п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами, ч. 5, 6 ст. 31 Статуту залізниць України.

Отже, придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні, у даному випадку, мав визначити представник ТОВ «Грейнсвард» при прийманні вагону № 95525150 . У разі непридатності вагону №95525150 під навантаження представник ТОВ «Грейнсвард» мав відмовитися від його приймання, проте лише о 16 год. 00 хв. 02.02.2023 відповідно до листа №38 вагон був повернутий залізниці, що підтверджується відміткою станції на листі, календарний штемпель та напис.

Як наслідок, вагон №95525150 перебував у користуванні ТОВ «Грейнсвард» 7 годин.

Відповідно до Пам`ятки №18 про подавання вагонів та Пам`ятки №18 про забирання вагонів за користування вагоном № 95525150 працівниками відповідача складено відомість №02020012 плати за користування вагонами , яка засвідчена ЕЦП працівника станції 02.02.2023 о 17 год 27 хв та надіслана ТОВ «Грейнсвард».

При цьому, у листі за №38 ТОВ «Грейнсвард» також було зазначено про комерційну непридатність, а не технічну несправність вагону №95525150.

Крім того, копія повідомлення 2647 на ремонт або технічне обслуговування вагона №95525150, яка додана до позовної заяви, також не свідчить про несправність вагону №№95525150. При цьому, вказане повідомлення також не містить підписів оглядача та ДСП.

Серед іншого, на підставі пам`ятки ТОВ «Грейнсвард» було подано 10 вагонів під навантаження, а листом №38 зазначено про комерційну непридатність тільки вагону №95526331. При цьому, позивач також не звертався до відповідача про надання іншого вагону (або заміну) для навантаження.

06.02.2023 працівниками станції Дубно складено акт загальної форми №292 про те, що відомість №02020012 плати за користування вагонами всупереч п .2.1.7. Договору не підписана ТОВ «Грейнсвард».

06.02.2023 о 17 год. 11 хв. працівником станції Дубно проведено операції про стягнення коштів в сумі 1254,2 грн без ПДВ з особового рахунку позивача.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.1.10. договору, замовник зобов`язаний приймати подані за заявкою замовника власні вагони перевізника. Відмова замовника від прийняття власних вагонів перевізника допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання замовником таких вагонів для перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, на підставі відповідних документів (форм ГУ-23, ВУ-23).

Абзацом 2 пункту 2.1.10. договору передбачено, що якщо подання замовнику на його замовлення порожніх власних вагонів перевізника затримується з його вини, з нього стягується встановлена в п. 3.4. договору плата за користування власними вагонами перевізника за весь час затримки вагонів на станції призначення. Якщо замовник заявить про відмову від цих вагонів, плата за час затримки нараховується до моменту одержання відмови.

Пунктом 3.4.2. договору передбачено, що плата за користування власними вагонами Перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою: Пвик = (Спл / 24) Ч tгод Ч kм, де:

Пвик. - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів;

Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн / вагон за добу визначена в додатку 1-2 до договору;

24 - кількість годин у добі;

tгод - кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів;

kм - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда або контейнерного поїзда. Коефіцієнт встановлюються Перевізником та зазначається в додатку 1-2 договору.

Судом враховано, що статтею 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, передбачено, що у розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.4.3. договору, загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Також суд зазначає, що подача відповідачем комерційно непридатного вагону не є підставою для звільнення позивача від внесення плати за користування вагоном за період затримки його на станції в очікуванні звільнення вантажного фронту до моменту відмови його від спірного вагону.

Згідно з ч. 1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що за приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-242, 247-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.02.2024.

Суддя А.І. Привалов