ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Справа № 903/1151/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ОІЛ" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 18 грудня 2023 року по справі №903/1151/23 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ОІЛ"

про стягнення 13080458 грн 07 коп.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерно Агро» звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ОІЛ» (надалі Відповідач) про стягнення боргу за поставлені товари в розмірі 11468617 грн 01 коп., інфляційні втрати в розмірі 33939 грн 85 коп., 3 % річних в розмірі 104470 грн 63 коп., пеню в розмірі 1473430 грн 58 коп..

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач не розрахувався за отриманий товар по Специфікаціям.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 27 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

14 грудня 2023 року до Господарського суду Волинської області від Відповідача надійшла заява від 14 грудня 2023 року про забезпечення доказів (а.с. 87-88).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18 грудня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ від 14 грудня 2023 року про забезпечення доказів з додатками на 4-ох арк. повернуто заявнику.

Ухвала Господарського суду Волинської області від 18 грудня 2023 року мотивована тим, що Відповідач саме як юридична особа зобов`язана зареєструвати "Електронний кабінет", а абзац 3 частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України стосується фізичних осіб (адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти), які повинні зареєструвати електронний кабінет, однак через релігійні переконання звільнені від такого обов`язку.

Місцевий господарський суд вказав, що з огляду на викладене, не приймається до уваги заява директора Відповідача (Д.В.Тарарай) про неможливість реєстрації електронного кабінету юридичної особи Відповідача у зв`язку з релігійними переконаннями його, як керівника.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд вказав, що суд повертає заяву про забезпечення доказів заявнику також встановивши, що заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його. Суд першої інстанції при цьому зазначив, у заявника (Відповідача) відсутній електронний кабінет на момент подання заяви про забезпечення доказів, а тому заяву Відповідача від 14 грудня 2023 року про забезпечення доказів на підставі абзацу 2 пункту 4 статті 111 ГПК України слід повернути заявнику.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та винести нове судове рішення, яким заяву Відповідача про забезпечення доказів задоволити.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що оскільки юридична особа є фікцією, то особою яка її представляє без довіреності є її керівник, який і є тією особою, яка виступає від імені юридичної особи. При цьому апелянт зазначає, що у випадку наявності для юридичної особи (в розумінні апелянта для її керівника, або для інших уповноважених керівником осіб) обов`язку реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС, незважаючи на наявність релігійних переконань у керівника такої юридичної особи релігійних переконань, які унеможливлюють реєстрацію такого кабінету (чого прямо не передбачено статтею 6 ГПК України), призводитиме до того, що процесуальне законодавство висуватиме різний обсяг обов`язків для учасників судового процесу в залежності від їх суб`єктного складу (юридична особа/фізична особа-підприємець/фізична особа).

Також апелянт в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що Відповідач станом на 20 грудня 2023 року, має електронний кабінет в ЄСІТС зареєстрований представником - адвокатом Овчаруком Андрієм Олександровичем, з огляду на ніби-то неможливість реалізації Відповідачем процесуальних прав у даній справі, а також у інших господарських спорах без реєстрації електронного кабінету у ЄСІТС, що проявляється на практиці у залишенні без розгляду господарським судом заяв/клопотань з процесуальних питань та заяв по суті.

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 15 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача та запропоновано Позивачу подати відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Відповідачу.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Через систему «Електронний суд» 22 січня 2024 року надійшов відзив від Позивача, в якому Позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а оскаржувану ухвалу без змін. З урахуванням того, що Відповідач віднесене до категорії осіб, які зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЕСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Позивач вказав, що судом першої інстанції правомірно, з підстав встановлених законом, було повернуто Позивачу заяву.

Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

В силу дії частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В даному разі судом апеляційної інстанції переглядається ухвала про повернення заяви заявнику, котра в силу дії пункту 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 15 січня 2024 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи № 903/1151/23 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 14 лютого 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи Позивач звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Відповідача про стягнення боргу за поставлені товари в розмірі 11468617 грн 01 коп., інфляційні втрати в розмірі 33939 грн 85 коп., 3 % річних в розмірі 104470 грн 63 коп., пеню в розмірі 1473430грн 58 коп.. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач не розрахувався за отриманий товар по Специфікаціям.

14 грудня 2023 року до Господарського суду Волинської області від Відповідача надійшла заява від 14 грудня 2023 року про забезпечення доказів (а.с. 87-88).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18 грудня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ від 14 грудня 2023 року про забезпечення доказів з додатками на 4-ох арк. повернуто заявнику.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами", яким, серед іншого, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після введення в дію цього Закону.

Частиною 4 статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В силу дії частини 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Згідно з частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Отже у відповідності до статті 6 Господарського процесуального кодексу України, Відповідач діючи саме як юридична особа, зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, який станом на 18 грудня 2023 року (день винесення оскаржуваної ухвали) не зареєстрований скаржником.

Скаржником зазначається, що разом з заявою про забезпечення доказів, подано заяву в якій останній повідомляє суд про неможливість реєстрації Відповідачем електронного кабінету у зв`язку з тим, що така реєстрація суперечить релігійним переконанням його керівника Д.В. Тарарай..

Відповідно до абзацу 3 частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Під поняттям "юридична особа" передбачається фірма, підприємство (компанія) або організація, яка пройшла процес реєстрації в передбаченому законом порядку. У найменуванні юридичної особи повинна бути зазначена його організаційно-правова форма, а також індивідуальне найменування.

Обов`язкові ознаки юридичної особи:

наявність установчих документів, в яких відбивається система органів управління і відповідні підрозділи для відповідних функцій, закріплених статутом юридичної особи;

володіння майном; це статутний фонд юридичної особи, самостійний баланс; виявом цієї самостійності є також наявність у компанії банківського рахунку;

здатність нести самостійну майнову відповідальність за результати своєї господарської діяльності; відповідати за свої борги майном компанії; при цьому, у випадках, встановлених законом або установчими документами, засновники і учасники юридичної особи можуть нести субсидіарну (додаткову) майнову відповідальність за його зобов`язаннями.

можливість виступати позивачем і відповідачем у суді.

Відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України засновник юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її засновника, крім випадків, встановлених статутом та законом.

Також відповідно до статті 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном. Також товариство не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.

Колегія суддів звертає увагу, що Відповідач - саме як юридична особа зобов`язаний зареєструвати "Електронний кабінет", а абзац 3 частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України стосується виключно фізичних осіб (адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти), які повинні зареєструвати електронний кабінет, однак по причині їх релігійних переконань звільнені від такого обов`язку.

Що ж до доводів апелянта щодо фікції юридичної особи, то суд критичновідноситься до цих філософських тверджень та констатує, що за такою логікою і сам керівник та уповноважені ним особи можуть підводитись до такого визначення, адже в реаліях нинішнього часу такі особи (тим більше довірені керівником) не є власниками цієї особи, і їм (за звичай apriori нічого не належить, окрім визначеної власниками винагороди у вигляді заробітної плати. В той же час суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта і на те, що особа керівник з відповідними релігійними переконаннями не обмежена можливістю уповноважити на вчинення відповідної дії особу, котра не має жодних релігійних переконань щодо цього.

В той же час апеляційний господарський суд наголошує на тому, що введення ЄСІТС пов`язане і з тим, що за звичай не реєстрація юридичної особи спрямована саме на зловживання процесуальними правами щодо аргументації своїх скарг не повідомленням судом та сторонами про винесені процесуальну рішення, та подані процесуальні документи. Тож введення таких норм направлене задля досягнення завдань судочинства (в тому числі й господарського), котрим в силу дії частини 2 статті 2 ГПК України зобов`язані керуватися суд та учасники судочинства, і котре превалює над будь-яким іншим міркуванням в судовому процесі.

З огляду на зазначене колегія суддів відхиляє заяву директора Позивача - Тарарай Д.В. про неможливість реєстрації електронного кабінету юридичної особи у зв`язку з релігійними переконаннями його керівника саме станом на момент подання заяви про забезпечення доказів.

При цьому, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи усе вищевстановлене в даному судовому рішенні, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга Відповдача не підлягає до задоволення та спростовується усім вищеописаним в даній постанові, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорювану ухвалу без змін з огляду на її законність і обгрунтованість саме на момент її винесення, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно-західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даної ухвали (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 227-229 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ОІЛ" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 18 грудня 2023 року по справі №903/1151/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 18 грудня 2023 року по справі №903/1151/23 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

4. Справу №903/1151/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.