ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024м. ХарківСправа № 922/4401/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХКФ Юнісофт" (61036, м. Харків, вул. Морозова, буд. 13-Б)
до Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (125993, Росія, м. Москва, вул. Большая Дмитрівка, буд. 15а, прим. 1)
про стягнення 15268563,59 грн.
за участю представників:

позивача - Паркулаб А.В.;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ХКФ Юнісофт" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації у розмірі 15268563,59 грн., з яких: збиток нерухомого майна у розмірі 1979500,62 грн., збиток обладнання (основні засоби) у розмірі 1748250,51 грн., збиток товарно-матеріальних цінностей у розмірі 11540812,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.10.2023 позовну заяву залишено без руху з огляду на процесуальні вимоги частини 1 статті 162, пункту 3 частини 3 статті 162 ГПК України та встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для виправлення недоліків позовної заяви.

26.10.2023 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про усунення недоліків разом із доданими до неї документами (вх. №29273), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 21.11.2023 об 11:20.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.11.2023 відкладено підготовче засідання на 19.12.2023 об 11:20 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №922/4401/23 до судового розгляду по суті на 23.01.2024 об 11:20.

Позивач у призначене судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Відповідач у призначене засідання не з`явився. Процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який є продовженим до теперішнього часу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті АТ "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинила поштове співробітництво з поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

Отже, приймаючи до уваги, що на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення, повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи здійснювалося шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 4 статті 122 ГПК України.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали господарського суду Харківської області по справі №922/4401/23 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

З огляду на вище вказане, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом з дотриманням вимог чинного законодавства було вжито всі можливі та залежні від суду процесуальні заходи з метою повідомлення учасників справи про розгляд даної справи.

Відповідно до статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, надано учасникам справи достатньо часу для реалізації ними своїх процесуальних прав, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також заслухавши думку присутнього у судовому засіданні представника позивача, суд установив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХКФ Юнісофт" володіє на праві приватної власності будівлею, розташованою за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд. 13-Б, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №154972919 та передавальним актом від 30.01.2019 з додатком.

Внаслідок масованого обстрілу міста Харкова збройними силами та іншими утвореннями РФ, що мав місце 28 лютого 01 березня 2022 року, було пошкоджено зазначену будівлю, а також розташований біля неї газопровід, що призвело до виникнення пожежі, внаслідок якої було знищено товарно-матеріальні цінності та обладнання.

За фактом обстрілів відкрито кримінальне провадження №0001794 від 10.06.2022 за частиною 1 статті 438 КК України (порушення законів та звичаїв війни), що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з ЄДРСР.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що 28.02.2022 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями збройних сил РФ, що полягали у здійсненні обстрілів із використанням артилерійського виду озброєння по будівлі ТОВ "ХКФ Юнісофт" за адресою: м. Харків, Слобідський район, вул. Морозова, буд. 13-Б, внаслідок чого пошкоджено вікна складу, офісних приміщень, роздягальні, приміщення тюковки, газопровід, що розташований біля будівлі, що призвело до пожежі на території складу підприємства, у результаті чого знищено товарно-матеріальні цінності.

Право власності ТОВ "ХКФ Юнісофт" на знищене обладнання та товарно-матеріальні цінності підтверджується наступними первинними документами, за якими вони були придбані: акт приймання передачі товару від 06.05.2020 до договору №0321 від 22.10.2019; акт приймання передачі товару від 06.05.2020 до договору №0321 від 22.10.2019; акт приймання передачі товару від 06.05.2020 до договору №0321 від 22.10.2019; видаткова накладна №2 від 05.01.2022; видаткова накладна №27 від 04.01.2022; видаткова накладна №3 від 10.01.2022; видаткова накладна №3 від 10.01.2022; видаткова накладна №32 від 05.04.2021; видаткова накладна №32 від 05.04.2021; видаткова накладна №14/2 від 14.02.2022; видаткова накладна №14/2 від 14.02.2022; товарно транспортна накладна № Р05/01_1К від 05.01.2022; накладна №05/01_1К від 05.01.2022; видаткова накладна №14/01 від 14.01.2022 (Товар № 3); товарно-транспортна накладна № Р21/01_1К від 21.01.2022; товарно-транспортна накладна №Р05/01_1К від 05.01.2022; товарно-транспортна накладна №Р05/01_1К від 05.01.2022; видаткова накладна №17/01 від 17.01.2022; видаткова накладна №17/01 від 17.01.2022; товарно транспортна накладна №11/02_1К від 11.11.2022; товарно транспортна накладна № 11/02_1К від 11.11.2022; товарно-транспортна накладна №Р05/01_1К від 05.01.2022; товарно транспортна накладна №Р05/01_1К від 05.01.2022; видаткова накладна №08/02 від 08.02.2022; видаткова накладна від 14.02.2022; видаткова накладна № 21/1 від 21.01.2022; видаткова накладна №14/2 від 14.02.2022; товарно транспортна накладна № Р05/011 К від 05.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №22/02_1 від 22.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №22/02_2 від 24.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (наданняпослуг) №22/02_3 від 25.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №202-1 від 02.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №402-1 від 04.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №802-1 від 08.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1002-1 від 10.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №501-1 від 05.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №601-1 від 06.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1001-1 від 10.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1201-1 від 12.01.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1402-1 від 14.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1502-1 від 15.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1702-1 від 17.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1802-1 від 18.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №1802-2 від 18.02.2022; акт приймання передачі виконаних робіт (надання послуг) №2102-1 від 21.02.2022.

Матеріали справи також свідчать, що суб`єктом оціночної діяльності Ачкасовим Олександром Миколайовичем, відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та інших нормативно-правових актів, проведено незалежну оцінку для визначення розміру збитків, завданих ТОВ "ХКФ Юнісофт" внаслідок вибуху, спричиненого обстрілом РФ по будівлі за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13-Б.

Відповідно до звіту про оцінку збитків, розмір збитків, що призвели до завдання економічної втрати ТОВ "ХКФ Юнісофт", за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд. 13-Б, внаслідок вибуху, що стався неподалік вказаної адреси 28 лютого 01 березня 2022 року після масованих обстрілів з важкого озброєння збройними силами РФ та пожежі, що сталася після пошкодження газопроводу становить збиток нерухомого майна у розмірі 1979500,62 грн., збиток обладнання (основні засоби) у розмірі 1748250,51 грн. та збиток товарно-матеріальних цінностей у розмірі 11540812,46 грн.

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Щодо підтвердження факту спричинення шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001794 від 10.06.2022 встановлено, що 28.02.2022 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями збройних сил РФ, а саме здійснення обстрілів із використанням артилерійського виду озброєння по будівлі ТОВ "ХКФ Юнісофт" за адресою: місто Харків, Слобідський район, вул. Морозова, буд. 13-Б, внаслідок чого пошкоджено вікна складу, офісних приміщень, роздягальні, приміщення тюковки, газопровід, що розташований біля будівлі, що призвело до пожежі на території складу підприємства, у результаті чого знищено товарно-матеріальні цінності.

В рамках кримінального провадження № 0001794 від 10.06.2022 було проведено огляд місця подій, а саме - будівля за адресою: м. Харків, вулиця Морозова, буд. 13-Б, належна ТОВ "ХКФ Юнісофт".

Відповідно до Протоколу огляду місця події від 11.06.2022 року, за вказаною адресою встановлено порушення законів та звичаїв війни у вигляді обстрілу об`єкта цивільної інфраструктури. Внаслідок обстрілу пошкоджено паркан та будівлю. У приміщенні складу пошкоджено стелю, вікна, наявні сліди горіння. Також було зафіксовано, що в офісному приміщенні відсутні двері, вибито вікна, знищено стелю, обладнання, що знаходилось всередині, наявні сліди горіння (а.с. 16-27).

Огляд проведено уповноваженою особою органу досудового розслідування, слідчим слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області Картич Іриною. Вказаний протокол містить фототаблицю, якою зафіксовано пошкоджені та знищені об`єкти, характер та ступінь ушкоджень, що додатково підтверджують факт завдання матеріальної шкоди.

Також у матеріалах справи містяться Акт про пожежу від 01.03.2022, яким засвідчено, що 28 лютого 2022 року на території об`єкту ТОВ "ХКФ Юнісофт", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Морозова 13-Б, орієнтовно о 20:45 год. відбулася пожежа. Актом підтверджено причину виникнення пожежі - проведення бойових (воєнних) дій. Пожежу було ліквідовано близько 22:50 год. 28.02.2022. Додатком до Акту про пожежу від 01.03.2022, складеного за фактом пожежі, яка виникла 28.02.2022 в складському приміщенні та прилеглої території підприємства ТОВ "ХКФ Юнісофт" за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13-Б, внесено уточнення до акту про пожежу, а саме: пожежею пошкоджено: стіна, офісні приміщення площею 60 кв.м., приміщення роздягальні площею 20 кв.м., система аспірації, прес Т.Б.О. 2 шт., ролевий попер 25 тонн; Пожежею знищено: офісні меблі та особисті речі працівників, металопластикові вікна площею 100 кв.м., персональні комп`ютери 7 шт., принтер 2 шт., електрогенератор 1 шт.; Прямі збитки від пожежі (орієнтовні) - 11500000 грн.; Побічні збитки від пожежі (орієнтовні) 85,709 грн.

Крім того, Актом про пожежу від 01.03.2022 підтверджується факт другої пожежі внаслідок обстрілу, яка відбулась 01.03.2022 орієнтовно о 5:30 год. на складі готової продукції на території об`єкта ТОВ "ХКФ Юнісоф", за адресою: міста Харків, вул. Морозова, буд. 13-Б. (а.с. 28-30).

Посадовими особами ТОВ "ХКФ Юнісофт" складено Акт щодо пошкодження нежитлової будівлі та майна за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13-Б, яким зафіксовано перелік знищеного та пошкодженого внаслідок обстрілу майна, з долученими до Акту матеріалами фото та відео записами, зробленими на місці подій.

На підтвердження факту знищення обладнання та товарно-матеріальних цінностей, належних позивачеві на праві власності матеріали справи містять наступні інвентаризаційні та бухгалтерські документи: наказ ТОВ "ХКФ Юнісофт" №5 від 23.01.2022 р. "Про проведення інвентаризації"; інвентарний список основних засобів від 31.01.2022 (Типова форма №ОЗ-9); Інвентаризація товарів на складі №3 від 31.01.2022; інвентаризація товарів на складі № 1 від 31.01.2022; інвентаризація товарів на складі №2 від 31.01.2022; наказ №7 ТОВ "ХКФ Юнісофт" від 01.04.2022 "Про проведення інвентаризації"; Інвентарний список основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-9); Зведений обліковий документ ТОВ "ХКФ Юнісофт", "Склад експорт готової продукції від 01.04.2022р.; Інвентаризація товарів на складі №4 від 01.04.2022; Акт списання товарів №12 від 01.04.2022; Акт списання товарів №18 від 01.04.2022; Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Акт на списання на списання основних засобів від 01.04.2022 (типова форма №ОЗ-2); Зведений обліковий документ "Картка рахунку" 976 за 2022 р.

Крім того, факт завдання матеріальної шкоди підтверджується звітом про оцінку розміру збитків, економічної втрати ТОВ "ХКВ "Юнісофт" за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13Б внаслідок вибуху, що стався неподалік вказаної адреси 28 лютого - 1 березня 2022 р. після масованих обстрілів з важкого озброєння збройними силами РФ та пожежі, що сталася після пошкодження газопроводу, складеним уповноваженої особою, суб`єктом оціночної діяльності, фізичною особою-підприємцем Ачкасовим Олександром Миколайовичем, який здійснював оцінювання на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, зареєстрованого ФДМ України №918/20 від 09.10.2020 (а.с. 32-48).

Таким чином, факт завдання матеріальної шкоди та її розмір підтверджується належними та допустимими доказами: Витягом з ЄДРСР щодо кримінального провадження №0001794 від 10.06.2022, Актами про пожежу від 01.03.2022 із додатком, Протоколом огляду місця подій 11.06.2022 р., Актом щодо пошкодження нежитлової будівлі та майна, первинною документацією, за якою знищене майно було придбане, інвентаризаційними документами та Звітом про оцінку збитків, складеним суб`єктом оціночної діяльності.

Щодо протиправності дій заподіювача шкоди і його вини, причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками, суд зазначає наступне.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародновизнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України "Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні" визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до частини третьої статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії РФ проти України в розумінні частини 3 статті 75 ГПК України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а тому цей факт встановленню в судовому порядку не потребує.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Із обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів убачається, що причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діяннями відповідача та шкодою, завданою позивачеві, підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0001794 від 10.06.2022, Актом про пожежу від 01.03.2022 року із додатком до нього, Актом щодо пошкодження нежитлової будівлі та майна.

Досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню встановлено, що пошкодження будівель або є безпосереднім наслідком обстрілу, тобто протиправного акту збройної агресії РФ, або є спричиненими наслідками таких обстрілів (пожежа, що виникла через обстріл, якою знищено або пошкоджено будівлі, обладнання тощо).

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, суд враховує, що законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 р. у справі №648/2035/17).

При цьому, матеріали справи свідчать, що саме внаслідок ракетного обстрілу з боку РФ міста Харків, Слобідський район, вул. Морозова, буд. 13-Б зазнали пошкоджень приміщення та товарно-матеріальні цінності позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем у даній справі доведено належними та допустимими доказами наявність повного складу цивільного правопорушення, що є умовою та підставою застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд оцінює його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) ECHR 54 Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

З урахуванням наведеного, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача сум збитків нерухомого майна, обладнання (основні засоби), товарно-матеріальних цінностей є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Однак, всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України жодних доказів на спростування встановлених обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позивач від сплати судового збору за розгляд даного спору звільнений, даний спір вирішено по суті та позовні вимоги задоволено, судовий збір за розгляд справи підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України у розмірі 229028,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (вул. Велика Дмитрівка, буд. 15-а, будова 1, м. Москва, 125993) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХКФ Юнісофт" (61036, м. Харків, вул. Морозова, буд. 13-Б, ) збиток нерухомого майна у розмірі 1979500,62 грн., збиток обладнання (основні засоби) у розмірі 1748250,51 грн. та збиток товарно-матеріальних цінностей у розмірі 11540812,46 грн.

Стягнути з Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (вул. Велика Дмитрівка, буд. 15-а, будова 1, м. Москва, 125993) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок: UА0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 229028,45 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "01" лютого 2024 р.

Суддя Г.І. Сальнікова