ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" січня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/906/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом: Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвіта-Буд"

про зобов`язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Мелешко М.А. - паспорт № НОМЕР_1 від 25.02.2019;

від відповідача: Ткачук А.О. - ордер АМ №1037311 від 21.11.2022;

присутній: Горбась Є.М. - керівник ТОВ "Ріел Смарт Білдінг" (за заявою про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Житомирський комбінат силікатних виробів" звернулося до суду з позовом про зобов`язання ТОВ "Олвіта-Буд" здійснити перебудову 3-ї (третьої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, за рахунок відповідача.

Ухвалою від 14.11.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

16.01.2024 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову від 16.01.2024, згідно якої останній просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони:

- Державній реєстраційній службі України та її структурним підрозділам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності на спірне нерухоме майно;

- Державній інспекції архітектури та містобудування України узгоджувати та видавати відповідні документи про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: 3-ї секції (третя секція) "Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом (1 черга) на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна, в м. Житомир".

Ухвалою від 17.01.2024 суд призначив розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні на 19.01.2024 та викликав в судове засідання представників сторін.

В судовому засіданні 19.01.2024 представник позивача заяву про забезпечення позову підтримував. Представник відповідача просив суд надати час для ознайомлення з документами, які надійшли від позивача та заявою про забезпечення позову і для надання відповідних пояснень (заперечень), а також доказів на підтвердження своїх заперечень. Враховуючи вказане клопотання представника відповідача та з метою вирішення питання про забезпечення позову, суд оголошував перерву у підготовчому засіданні до 16 год 00 хв. 24.01.2024.

24.01.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову з додатками (а.с. 25-15, т.5).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову позивач вказав, що станом на час розгляду справи №906/906/22 було встановлено, що об`єктів інвестування (квартир в об`єкті, що будується) з такими площами та номерами в об`єкті будівництва, "проект групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом за землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)" не існує. Позивач вважає, що зважаючи на 100%-ву готовність 3-ї та 4-ї секції вказаного об`єкту будівництва, існує фактична загроза, що після введення об`єкту до експлуатації, відповідач відчужить нерухоме майно на користь третіх осіб, що суттєво ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Разом з тим, як вказав позивач, у разі здійснення самочинного будівництва об`єкта нерухомого майна інвестор, так само як і забудовник, не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва. Позивач вважає, що дії відповідача щодо передачі вказаного об`єкту іншій юридичній особі - ТОВ "Ріел Смарт Білдінг" вказують на загрозу для позивача в реалізації майнових прав на квартири в об`єкті, що будується, адже жодних угод з ТОВ "Ріел Смарт Білдінг" позивач не укладав. Звернув увагу, що з моменту подання позовної заяви пройшло більше 12 місяців, 10 місяців провадження у справі було зупинене, що не дозволяло позивачу ефективно здійснювати захист порушених відповідачем прав. Зауважив, що під час зупинення провадження у справі були відновлені доступи до Державних реєстрів, зокрема до Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що дозволило позивачу отримати відомості стосовно проєкту будівництва та Техніко-економічних показників об`єкта (ТЕП) та іншої інформації, що має значення для справи. Пояснив, що до суду надано докази зі сторінки "Facebook" ЖК "Вернісаж" щодо готовності 100% готовності 3-ї та 4-ї секції, при цьому, сторона відповідача в судовому засіданні не надала доказів спростування такої інформації.

Також зазначив, що відповідно до витягів з Порталу Єдиної державної системи у сфері будівництва, в 3-й та 4-й секції передбачається 179 квартир, з яких 126 однокімнатних, 39 двокімнатних та 14 трикімнатних. Водночас, як пояснив позивач, згідно з Техніко-економічними показниками Позитивного комплексного висновку державної експертизи №205-06 від 20.10.2006, загалом було передбачено 438 квартир, з яких: 32 однокімнатні, 196 двокімнатних, 164 трикімнатних, 41 чотирьохкімнатні, 2 п`ятикімнатні та3 шестикімнатні. За вказаного, позивач вважає, що розробленням нового проєкту або коригуванням існуючого проєкту були здійснені зміни таким чином, що реалізувати майнові права в речові права на нерухоме майно - квартири, фактично буде неможливо.

Вважає, що матеріалами справи підтверджено відсутність у ТОВ "Олвіта-Буд" проектної документації, затвердженої Наказом №14/1-С від 20.10.2006 року. Також пояснив, що на підставі заяви ТОВ "Олвіта-Буд" до ДАБІ України 29.12.2017 було внесено зміни до дозволу №72 від 2008 року в частині зміни Генерального підрядника - ТОВ "В.К. Строй", в реєстрі даним змінам присвоєно номер ІУ45. Зазначив, що в акті ДАБІ України від 18.12.2019 міститься інформація про те, що будівництво зупинене на час коригування проєктної документації відповідно до Наказу ТОВ "Олвіта-Буд". 03.07.2020 актом прийому-передачі було передано ТОВ Олвіта-Буд" скориговану проектну документацію. Вважає, що матеріалами справи підтверджено, що будівництво об`єкту продовжувалось як на час коригування проєктної документації так і до її фактичного затвердження 30.08.2022.

Також звернув увагу на те, що юридично функції замовника будівництва здійснює саме ТОВ "Олвіта-Буд", однак такий договір "про передачу функцій замовника будівництва" використовується з метою продажу майнових прав через ТОВ "Ріел Смарт Білдінг" та підконтрольні ЖБК "Вернісаж-1", "Вернісаж-2". Наголосив, що з 2018 року ТОВ "Реал Смарт Білдінг" почало здійснювати продаж майнових прав на квартири "проекту групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", а в подальшому продаж таких майнових прав почали здійснюватися ЖБК "Вернісаж-1" та "Вернісаж-2".

Зауважив, що будівництво спірного об`єкту ще не завершене, його не прийнято у встановленому законом порядку в експлуатацію, не проведено його технічної інвентаризації та не зареєстровано право власності, відповідачем розповсюджується інформація про продаж квартир (апартаментів, приміщень) в об`єкті самочинного будівництва. Зокрема, як вказав позивач, на сайті житлового комплексу "ЖК "Вернісаж" та Сторінці "Фейсбук" та сайті "Лун" міститься інформація, яка свідчить про те, що відповідач здійснює підготовчі дії до введення об`єкту по вул. Євгена Рихліка 4 в експлуатацію з метою подальшого продажу квартир.

Наведені обставини, а також прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва відповідача, на думку позивача, створює можливість для відчуження ним даного об`єкта іншій особі (особам) і набуття нею (ними) на момент виконання судового рішення, права власності або іншого правового титулу на відповідний об`єкт, що може бути обставиною, яка утруднить чи зробить неможливим виконання відповідачем судового рішення. При цьому вказав, що аналогічні висновки містяться в постанові Вищого господарського суду України від 16.10.2014 у справі №910/6255/14.

На думку позивача, факт здійснення самочинного будівництва неминуче приводить до порушення прав всіх власників майнових прав (інвесторів) в силу приписів ст. 376 ЦКУ, однак інтереси інших власників майнових прав не можуть перевищувати права позивача здійснювати ефективний законний захист майнових прав, які йому належать. Зауважив, що саме відповідач здійснює заходи для уникнення своїх зобов`язань та має намір відчужити квартири третім особам після отримання Сертифікату про готовність об`єкту в експлуатацію.

Вжиття зустрічного забезпечення вважає недоцільним, тому як шкода такими діями всім власникам майнових прав у такому самочинному будівництві, а також загрожує життю, здоров`ю інших громадян, в тому числі і довкіллю.

Відповідач у запереченнях на заяву про забезпечення позову (а.с. 25-15, т.5) просив у задоволенні заяви відмовити, оскільки вважає безпідставними доводи відповідача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Вказав, що укладення ТОВ "Олвіта-Буд" та ТОВ "Ріел Смарт Білдінг" договору №1/6-ФЗ про участь у будівництві та передачу частини функцій замовника не суперечить нормам чинного законодавства та умовам Договору №3/1 від 18.12.2006 про організацію спорудження об`єкта будівництва за рахунок коштів фонду фінансування будівництва (далі ФФБ), розірваному в судовому порядку задовго до укладення між ТОВ "Олвіта-Буд" та ТОВ "Ріел Смарт Білдінг" договору №1/6-ФЗ.

Пояснив, що не заперечує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ "Олвіта-Буд" на об`єкт незавершеного будівництва з готовністю 26%, що знаходиться за адресою: пров. 5-й Щорса, 4, с. Оліївка, Житомирський район, однак зауважив, що, вказане рішення не виконане, строки звернення його до виконання сплинули, тому відповідний запис в Реєстрі залишається. При цьому зауважив, що земельна ділянка, на якій розташований об`єкт будівництва, перебуває в оренді ТОВ "Олвіта Буд" на підставі договору оренди, що спростовує твердження представника позивача про відчуження її третім особам.

Наголосив, що ТОВ "Олвіта-Буд", при здійсненні будівництва, не порушила жодних вимог законодавства. Водночас пояснив, що згідно матеріалів затвердженого проекту і техніко-економічних показників, визначених проектом та погоджених Позитивним комплексним висновком державної експертизи №205-06 від 20.10.2006, в тому числі планів поверхів 3-ї та 4-ї секцій, та планів квартир за типами, не передбачено будівництво квартир з технічними характеристиками, площею та нумерацією, на які Північно-Західний апеляційний господарський суд своєю постановою від 05.10.2023 у справі №906/244/20 визнав майнові права за ПАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів". Зауважив, що як у позивача так і у відповідача відсутня будь яка інформація, документи, проектні рішення чи експертні звіти, які б свідчили про коригування, могли передбачати будівництво квартир саме з такими технічними характеристиками. Разом з цим, відповідач наголосив, що ніколи не мав іншої проектної документації, на підставі якої орган будівельного контролю надав дозвіл на будівництво будинку, крім того, який є в наявності і висвітлений на офіційних інтернет-ресурсах ДІАМ. Зауважив, що законодавством України не заборонено забудовнику реалізовувати майнові права після отримання дозволу на будівництво, а інвестору інвестувати кошти в процес будівництва на ранніх стадіях, коли вже визначені технічні характеристики затвердженого проекту та отримання відповідного дозволу.

Пояснив, що в третій та четвертій секції об`єкта будівництва розташовано 179 квартир, майнові права на які, на даний час, реалізовані повністю шляхом укладення 179 договорів про передачу майнових прав фізичним особам, у яких визначено індивідуальні параметри та технічні характеристики квартир (площа, секція, поверх, оздоблення, вид опалення, вікна, стелі та ін), які ідентифікують майнові права кожного інвестора (покупця) з прив`язкою до проекту, за яким виданий дозвіл на будівництво, а також визначаються терміни введення в експлуатацію об`єкта інвестування для кожної угоди окремо.

За наведених обставин, відповідач вважає, що здійснити перебудову 3 секції без внесення змін у техніко-економічні показники усього житлового комплексу (об`єкту) неможливо.

Також вважає, що згідно з чинним Законодавством України та роз`ясненнями Міністерства розвитку громад та територій України, наданими в листі від 16.11.2021 №8/14.3/6853/21, вихідні дані на проектування та архітектурно-планувальне завдання №9, затверджене начальником місцевого органу містобудування та архітектури Житомирського району Житомирської області 30.03.2006 є чинними до завершення будівництва. Дозвіл на прийняття будівельних робіт №72 виданий 15.04.2008 зі строком дії до 06.07.2010, згідно з ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", не закінчився та у зв`язку з розпочатим будівництвом об`єктів містобудування на підставі вказаного дозволу, діє до завершення їх будівництва.

Зауважив, що 18.12.2019 ДАБІ була проведена перевірка об`єкту будівництва, про що складено акт №106/7К15/753, у якому зафіксовано відсутність порушень вимог законодавства у сфері містобудівної документації, будівельних норм, стандартів і правил.

Також вказав, що внесення змін у дозвіл та коригування проектної документації, є нормальним робочим процесом. Пояснив, що до публікацій в соціальній мережі Фецсбук та на сторінці ЖБК "Вернісаж" ТОВ "Олвіта Буд" відношення не має. Ногалосив, що ступінь готовності об`єкта може встановити лише уповноважена особа ДІАМ або незалежний експерт у сфері будівництва.

Вважає, що забезпечення позову не може стосуватися всієї секції №3, а повинно стосуватися лише тих квартир, що вказані в рішенні суду, тобто, спірного майна.

Вказав, що в разі задоволення заяви про забезпечення позову, суд має вирішити питання про зустрічне забезпечення позову, зобов`язавши позивача внести на депозитивний рахунок суду грошові кошти у розмірі, не меншому за розмір шкоди, спричиненої ТОВ "Олвіта-Буд" на суму 590835,00грн/міс.

Суд враховує, що предметом позову у даній справі є зобов`язання ТОВ "Олвіта-Буд" здійснити перебудову 3-ї (третьої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, за рахунок відповідача.

Підставою для звернення позивача до суду стало здійснення позивачем будівництва 3-ї (третьої) та 4-ї (четвертої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, яке на переконання заявника, проводиться із порушенням будівельних норм і правил.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що на час подання позовної заяви будівництво 4-ї секції Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.: :08:001:0097 не розпочато, але майже повністю збудована 3-тя секції будинку та відбувається утеплення фасаду. Наданими матеріалами заявник обгрунтовує те, що його права стосуються саме 3-ї та 4-ї секції багатоквартирних житлових будинків. При цьому позивач наголошує, що самочинне будівництво ТОВ "Олвіта-Буд" "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.: 18 22085600:08:001:0097, порушує вимоги законодавства та створило реальну загрозу для позивача не реалізувати наявні майнові права на 10 квартир в 3-й та 4-й секції багатоквартирних житлових будинків загальною площею - 618,97 м2, а тому таке будівництво має бути зупинене та перебудоване з дотриманням вимог законодавства, в тому числі й подальше будівництво.

У заяві про забезпечення позову позивач додатково наголошує, що позовні вимоги у даній справі грунтуються на тому, що відповідач здійснив самочинне будівництво за відсутності належно затвердженого проекту та змінив планування будинку таким чином, щоб позивач не міг реалізувати свої майнові права, чим сприяє уникненню виконання зобов`язань, які були взяті раніше.

За вказаного, суд звертає увагу, що згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, з вищевказаних норм вбачається, що при обраному позивачем способі захисту його прав та інтересів перш за все підлягає встановленню сам факт того, що будівництво є самочинним. Тобто, зазначені заявником у його заяві про забезпечення позову обставини щодо здійснення будівництва з порушенням будівельних норм і правил, підлягають дослідженню під час розгляду позовних вимог у даній справі щодо здійснення відповідної перебудови.

Водночас суд зауважує, що дослідження наведених заявником підстав вжиття заходів забезпечення позову суд має здійснювати з урахуванням наданих учасниками справи доказів. Натомість, питання щодо витребування ряду документів ще перебуває в процесі вирішення. При цьому, для уникнення помилкових висновків, оцінці підлягають всі подані дозвільні документи, які є чинними на час розгляду справи, з урахуванням оцінки вжитих відповідачем заходів та часу, необхідного для отримання певних документів, та впливу цих чинників на спірні правовідносини.

Оскільки об`єкт, щодо якого заявлено позовні вимоги, є частиною об`єкта будівництва - групи багатоквартирних житлових будинків, на переконання суду також підлягає врахуванню, чи не будуть порушені застосованими заходами забезпечення позову права та інтереси осіб, які не є учасниками судового процесу, а також те, що позивач у даній справі є юридичною особою, яка наділена правом захищати виключно свої інтереси. При цьому судом взято до уваги, що як позовну заяву так і заяву про забезпечення позову обгрунтовано саме існуванням загрози не можливості реалізації позивачем своїх майнових прав на квартири.

Також, зважаючи на повноваження Державної інспекції архітектури та містобудування України, щодо якої суд дійшов висновку про її залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, саме виконання останньою визначених законодавством повноважень надасть можливість суду здійснити належну оцінку доказів та обставин справи.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державній реєстраційній службі України та її структурним підрозділам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності на спірне нерухоме майно, то, крім іншого, вимоги заяви не співвідноситься з предметом позову, оскільки у позовній заяві позивач просить здійснити перебудову 3-ї (третьої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом. Водночас, обгрунтовуючи позовні вимоги та заяву про забезпечення позову, позивач стверджує, що у вказаній секції відсутні десять квартир майнові права на які визнано за позивачем постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у справі №906/244/20. При цьому майно щодо якого заявник просить вжити відповідні заходи не конкретизовано.

Всі інші обставини, наведені позивачем в обгрунтування заяви про забезпечення позову, підлягають дослідженню та встановленню під час вирішення спору по суті, а тому на цих доводах не може ґрунтуватися висновок суду про застосування заходів забезпечення позову.

Безпідставним є зсилання позивача на постанову Вищого господарського суду України від 16.10.2014 у справі №910/6255/14, оскільки предмети та підстави позову у вказаних справах різні. Зокрема, у зазначеній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудгруп" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ Будінвест" про зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні адміністративним будинком по вул. Студентській 5-7В, що належить позивачу на праві власності, шляхом звільнення фасаду цього будинку в осях К-А від прибудованої з примиканням стіни багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться на вул. Артема 84-А м. Києва; усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на адміністративний будинок по вул. Студентська, 5-7В, шляхом заборони позивачу здійснювати будівництво багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться на вул. Артема 84-А м. Києва, з примиканням без просвіту, до адміністративного будинку по вул. Студентській 5-7В. При цьому, заява про забезпечення позову була мотивована тим, що багатоквартирний будинок по вул. Артема, 84-А, будується з істотними відхиленнями від проекту, грубими порушеннями будівельних норм і правил, з примиканням стіни цього будинку до стіни адміністративного будинку по вул. Студентській, 5-7В, що належить позивачеві, внаслідок чого майну позивача завдано шкоди та порушується його право власності на користування належним йому майном на власний розсуд.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, проаналізувавши зв`язок між обраними заявником заходами щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів учасників справи, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову на даній стадії судового процесу, у зв`язку з чим у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що згідно з ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається на заявника.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 140, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" від 16.01.2024 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 29.01.2024

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу

- сторонам (через електронні кабінети)