РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2024Справа № 910/12815/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка"

про стягнення заборгованості в розмірі 3 038 163,45 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гранцерт М.О., довіреність № Др-26-0124 від 16.01.2024;

від відповідача: Стеченко Я.В., ордер серія № АІ № 1334472.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» про стягнення заборгованості в розмірі 3 038 163,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Типовим договором розподілу природного газу № 09420L3LO9DP016 від 01.01.2016, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 підготовче судове засідання призначено на 18.01.2023.

17.01.2023 представником відповідача подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

17.01.2023 Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» подано зустрічний позов до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про зміну умов Договору розподілу природного газу № 09420L3LO9DP016 від 01.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2023 у поновленні строку для подання зустрічного позову відмовлено, зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про зміну умов Договору розподілу природного газу № 09420L3LO9DP016 від 01.01.2016 повернуто.

У судове засідання 18.01.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 13.02.2023.

31.01.2023 представником позивача подано заперечення на заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2023 підготовче засідання призначено на 13.03.2023.

10.03.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву із заявою про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання 13.03.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 27.03.2023.

13.03.2022 представником Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» подано заяву про ухвалення додаткової ухвали до ухвали Господарського суду міста Києва від 18.01.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» про ухвалення додаткової ухвали відмовлено.

13.03.2022 представником Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» подано заяву про роз`яснення ухвали Господарського суду міста Києва від 18.01.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 судом залишено заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

Також, 13.03.2023 представником відповідача подано заяву про зупинення провадження у справі.

24.03.2023 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів.

27.03.2023 представником позивача подано відповідь на відзив.

У судове засідання 27.03.2023 представники сторін з`явились.

За результатами розгляду у судовому засіданні клопотання представника відповідача про витребування доказів, суд залишив його без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу, а отже, оскільки відповідач не подав клопотання у строк, встановлений для відзиву, клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, в зв`язку з чим, суд залишає його без розгляду. При цьому, суд враховує, що будь-яких обґрунтувань неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від відповідача, таке клопотання не містить.

Розглянувши клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд залишив його без задоволення, у зв`язку з необґрунтованістю.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 17.04.2023.

06.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 про витребування матеріалів справи, у зв`язку з поданням Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 про відмову у прийнятті додаткової ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 зупинено провадження у справі № 910/12815/22 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" про стягнення заборгованості в розмірі 3 038 163,45 грн. до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2023 у справі № 910/12815/22.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2023 у справі № 910/12815/22 - залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2023 у справі № 910/12815/22 - без змін.

01.08.2023 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/12815/22.

04.08.2023 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 поновлено провадження у справі № 910/12815/22, підготовче засідання у справі №910/12815/22 призначено на 18.09.2023.

15.09.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення.

У судове засідання 18.09.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 16.10.2023.

16.10.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення.

У судове засідання 16.10.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 13.11.2023.

13.11.2023 представником позивача подано заяву про поновлення строку на подання доказів та додаткові пояснення.

У судове засідання 13.11.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 20.11.2023.

17.11.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення.

У судове засідання 20.11.2023 представники сторін з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 у поновленні строку для подання відзиву на позовну заяву відмовлено, відзив Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" залишено без розгляду, у поновленні строку для подання доказів відмовлено, клопотання про долучення доказів залишено без розгляду.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 11.12.2023.

08.12.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 11.12.2023 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.01.2024, яку занесено до протоколу судового засідання.

18.01.2024 представником відповідача подано письмові пояснення.

22.01.2024 представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

У судове засідання 22.01.2024 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив та підтримав подане клопотання про зменшення штрафних санкцій.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22.01.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2016 згідно Заяви-приєднання № 09420L3LO9DP016 Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» (далі - споживач, відповідач) приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, що не є побутовим споживачем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 (далі - Договір).

Цей Договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п. 2.2 Договору).

У відповідності до п. 2.3 Договору, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 5.4 Договору порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього договору.

Пунктом 6.1 Договору узгоджено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п. 6.3 Договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4 Договору).

За умовами п. 6.6 Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У відповідності до п. 6.8 Договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

У пункті 8.2 Договору сторонами погоджено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені на заборгованість споживачів, що є побутовими, здійснюється з 01 травня 2019 року. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 Договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору у період з липня по жовтень 2022 року включно позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 2 821 153,14 грн., в підтвердження чого надав Акти надання послуг з розподілу природного газу № ОГЯ82023090 від 31.07.2022 на суму 723 392,50 грн., № ОГЯ82028325 від 31.08.2022 на суму 723 392,50 грн., № ОГЯ83031650 від 30.09.2022 на суму 723 392,50 грн. та № ОГЯ83035253 від 31.10.2022 на суму 723 392,47 грн.

27 жовтня 2022 року позивач направив відповідачу для погодження Акти надання послуг з розподілу природного газу за період з серпня по жовтень 2022 року, із супровідним листом №810-Сл-19157-1022 від 26.10.2022, які отримано відповідачем, однак позивачу підписані Акти не повернуто, вмотивованих відмов від підписання Актів не надано, вартість розподілу природного газу за період з липня по жовтень 2022 року включно оплачено лише частково, на суму 72 416,83 грн., в зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 2 821 153,14 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 173 208,04 грн., 3% річних у розмірі 10 392,48 грн. та інфляційні втрати в розмірі 33 409,78 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» підписало заяву-приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420L3LO9DP016 від 01.01.2016 на об`єкт, розташований за адресою: Озера, вул. Партизанська, 71.

Таким чином, відповідач приєднався до Типового публічного договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2494, відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс газорозподільних систем), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем визначено, що договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу

В свою чергу, пунктом 2.1 Договору передбачено, що Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 Договору).

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 6.3 Договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Пунктом п. 6.4 Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

За розрахунком позивача вартість послуги розподілу природного газу для об`єкта відповідача у 2022 році складає 723 392,49 грн. на місяць, виходячи з того, що величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 404 581,93 куб.м., а відповідно до постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «КИЇВОБЛГАЗ» від 22.12.2021 року №2752 установлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,49 грн. за 1 м3 на місяць.

В свою чергу, відповідач, у поданих поясненнях, заперечуючи проти задоволення позову зазначає, що повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, ініціював внесення змін в частині зміни річної замовленої потужності, однак позивач зловживаючи правами наданими Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу газу, відмовив у зменшенні об`єму замовленої послуги на 2022 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2022 року, керуючись постановою НКРЕКП від 24.05.2022 № 528, ПрАТ «СБК» звернулось до AT «ОГС «Київоблгаз» із заявкою про уточнення величини замовленої річної потужності на 2022 рік, відповідно до якої зменшено величину річної замовленої потужності об`єкта ПрАТ «СБК» на 2022 рік до 237 300 куб.м.

Листом №810-Л6-17020-0922 від 28.09.2022 AT «ОГС «Київоблгаз» відмовлено відповідачу в зменшенні річної замовленої потужності на 2022 рік, оскільки постановою НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 Регулятор збільшив період на уточнення замовленої потужності для непобутових споживачів, які здійснили замовлення річної потужності на 2022 рік, водночас ПрАТ «СБК» не подавав до 20 жовтня 2021 року уточнену заявку на величину річної замовленої потужності згідно з абз.10 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Таким чином, сторонами не було досягнуто згоди щодо зменшення величини річної замовленої потужності об`єкта ПрАТ «СБК» на 2022 рік.

Так, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 24.05.2022 № 528 «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану», якою встановлено Операторам газорозподільних систем з дня набрання чинності цією постановою: розглянути заявки на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності об`єктів споживачів, що не є побутовими, які замовили річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абзацу десятого пункту 2 або абзацу другого пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494; на підставі заявок, визначених цим пунктом, здійснити перерахунок місячної вартості послуги розподілу природного газу за весь 2022 календарний рік відповідно до пункту 3 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494. У тижневий строк з дня набрання чинності цією постановою операторам газорозподільних систем повідомити споживачів, що не є побутовими, які замовили річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абзацу десятого пункту 2 або абзацу другого пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, про право таких споживачів одноразово подати заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх об`єктах на 2022 календарний рік з дня набрання чинності цією постановою до 15 вересня 2022 року (включно). Ця постанова набирає чинності з дня її прийняття та діє до 15 вересня 2022 року (включно).

У відповідності до абз. 10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Отже, постанова НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» стосується, споживачів, що не є побутовими, які замовили річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абзацу десятого пункту 2 або абзацу другого пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог абзацу восьмого пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, відповідно до Акту приймання-передачі природного газу № ОГ00078787 від 30.09.2021 сторонами погоджено, що величина замовленої потужності на 2022 рік відповідно до спожитих обсягів у попередньому газовому році становить 4 854 983,14 куб.м., що складає 404 581,93 куб.м. на місяць.

Уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на 2022 рік споживачем до 20 жовтня 2021 року, як це передбачено абзацом десятим пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, не подано, а отже відповідач не є споживачем, який замовив річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абзацу десятого пункту 2 або абзацу другого пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Відтак, оскільки норми постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» не поширюються на відповідача у спірний період (2022 рік), а тому суд дійшов висновку про те, що дії позивача щодо відмови зменшення річної замовленої потужності на 2022 рік, є законними та не суперечать Кодексу ГРМ.

Згідно з п.п. 2 п. 7 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Згідно з до п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ закріплено, що надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт надання послуг з розподілу природного газу № ОГЯ82023090 від 31.07.2022 на суму 723 392,50 грн. підписаний сторонами без заперечень та зауважень, та частково оплачений відповідачем на суму 72 416,83 грн.

Натомість, Акти надання послуг з розподілу природного газу № ОГЯ82028325 від 31.08.2022 на суму 723 392,50 грн., № ОГЯ83031650 від 30.09.2022 на суму 723 392,50 грн. та № ОГЯ83035253 від 31.10.2022 на суму 723 392,47 грн., 27 жовтня 2022 року направленні відповідачу для погодження, із супровідним листом №810-Сл-19157-1022 від 26.10.2022, та отримані відповідачем, однак залишені відповідачем без погодження або надання мотивованої відмови від їх підписання.

Водночас, суд враховує, що основні виробничі потужності ПрАТ «СБК» знаходяться на території Гостомельської селищної ради/військової адміністрації Бучанського району Київської області, а тому з початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, завод ПрАТ «СБК» зазнав пошкоджень, зокрема технологічного обладнання.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з пропозицією розірвати Типовий договір розподілу природного газу у спірний період.

Водночас, суд враховує, що відповідно до постанови Верховного суду від 27.09.2022 у справі №914/3254/21, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період, оскільки саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту перевірки стану обліку природного газу у споживача від 17.06.2022, АТ «Київоблгаз» проведено роботи по продувці підводного газопровіду, після усунення пошкоджень під час проведення бойових дій, та обставин щодо проведення механічного від`єднання об`єкта відповідача не містить.

При цьому, висновок Київської обласної торгово-промислової палати №340/03.23 від 26.05.2023, висновок експертів № 07-06/23 від 07.06.2023 за результатами проведення комплексної судової економічної, будівельно-технічної експертизи та товарознавчої експертизи не містять висновків щодо пошкодження саме газорозподільних мереж об`єкта відповідача та відсутності доступу відповідача до газорозподільної системи.

Разом з тим, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, в зв`язку з чим, споживання чи не споживання природного газу, не нівелюють обов`язок відповідача з оплати вартості послуг з розподілу природного газу.

Посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), у зв`язку з чим у ПрАТ «СБК» не настав обов`язок по сплаті вартості послуг розподілу природнього газу, судом також відхиляють, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Згідно з пунктами 10.1 - 10.4 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Отже, сторонами у розділі Х Договору передбачено порядок повідомлення сторони у разі неможливості виконання своїх зобов`язань через настання форс-мажорних обставин.

Однак, відповідачем не надано доказів дотримання порядку визначеного пунктом 10.3 Договору щодо повідомлення про настання форс-мажорних обставини позивача та не надано належних доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин у визначений строк, протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення.

Поряд з тим, судом враховано, що наданий відповідачем до матеріалів справи сертифікат Торгово-промислової палати України №3100-23-3340 складений 21.07.2023, тобто під час розгляду судом даної справи.

Крім того, відповідач надав докази повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, а саме лист №б/н від 03.08.2023.

Зазначені докази свідчать, що відповідачем вчинялись дії щодо повідомлення про форс-мажорні обставини та надання підтверджуючих документів щодо їх настання після звернення позивача до суду з даним позовом та з порушенням строку, визначеного у п. 10.3. Договору.

У пункті 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько- правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Більш того, суд звертає увагу, що розділом Х Договору не передбачено звільнення від виконання зобов`язань, а передбачено звільнення від відповідальності невиконання зобов`язань на строк дії форс-мажорних обставин.

Таким чином, враховуючи умови договору та норми чинного законодавства, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення у визначений строк позивача про неможливість виконання відповідачем свого зобов`язання у внаслідок настання форс-мажорних обставин з наданням відповідних доказів, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин.

Посилання ж відповідача на повідомлення НКРЕКП, опубліковане 24.05.2022, щодо оплати послуг розподілу природного газу та визначення обсягів споживання природного газу в умовах дії воєнного стану є безпідставним та судом не приймається, оскільки зазначене повідомлення не є постановою або розпорядженням Регулятора, не носить обов`язкового характеру для виконання суб`єктами ринку природного газу, а тому суд дійшов висновку про те, що він не є безумовним доказом звільнення відповідача від оплати послуг розподілу природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань оплату наданих позивачем послуг у період з липня по жовтень 2022 року не здійснив, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 821 153,14 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 173 208,04 грн., 3% річних у розмірі 10 392,48 грн. та інфляційні втрати в розмірі 33 409,78 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п. 8.2 Договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Дослідивши здійсненний позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 173 208,04 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 10 392,48 грн. та інфляційні втрати в розмірі 33 409,78 грн.

Водночас, суд враховує клопотання відповідача, заявлене у порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України, у зв`язку з чим, зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/20).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач зазначає, що у нього відсутня виробнича діяльність внаслідок війни та бойових дій, як наслідок, відсутнє джерело доходів від господарської діяльності, натомість стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі значно погіршить фінансово-економічне становище підприємства, спричинить для нього додаткові витрати, які не мають джерел покриття, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів, які б свідчили про погіршення фінансового, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків.

За приписами ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору із врахуванням вимог чинних правових актів, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство обмежується презумпцією добросовісності та розумності поведінки особи.

Зміст добросовісності (bona fides) виражається через поняття "розумність і справедливість". При цьому згідно з обмежувальною функцією добросовісності, правило, обов`язкове для сторін, не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості. Отже, добросовісність може за певних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами.

Водночас, принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм.

Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Суд, надаючи оцінку доводам заявника в сукупності з обставинами справи, дійшов висновку про доведення належним чином заявником наявності сукупності обставин, пов`язаних з перебігом спірних правовідносин, що вказують на існування виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій, а саме:

- основні виробничі потужності ПрАТ «СБК» знаходяться на території Гостомельської селищної ради/військової адміністрації Бучанського району Київської області, в зв`язку з чим, в період активних бойових дій, завод ПрАТ «СБК» зазнав пошкоджень;

- відповідно до наказу № 5 від 24.03.2022 ПрАТ «СБК» зупинило дії трудових договорів з працівниками, а також було зупинено виробничу діяльність у зв`язку з веденням воєнного стану, бойовими діями та небезпекою для працівників заводу;

- господарська діяльність відповідача була припинена не з власної волі, а внаслідок військової агресії російської федерації проти України;

- матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті допущеного відповідачем порушення строку оплати за договором.

З урахуванням викладеного, суд, виходячи з вищевказаного права, вважає за можливе, зменшити розмір пені до 50 %, а саме до 86 604,02 грн. пені.

Водночас, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення розміру нарахувань у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частин на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" (02002, місто Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, будинок 2/Б; ідентифікаційний код: 21129873) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська обл., Фастівський р-н, місто Боярка, вул. Шевченка Т., будинок 178; ідентифікаційний код: 20578072) заборгованість у розмірі 2 821 153 (два мільйони вісімсот двадцять одна тисяча сто п`ятдесят три) грн.14 коп., пеню в розмірі 86 604 (вісімдесят шість тисяч шістсот чотири) грн. 02 коп., 3% річних в розмірі 10 392 (десять тисяч триста дев`яносто дві) грн.48 коп., інфляційні втрати в розмірі 33 409 (тридцять три тисячі чотириста дев`ять) грн. 78 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 45 572 (сорок п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 45 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено: 30.01.2024.

Суддя О.А. Грєхова