РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2024Справа № 910/17697/23
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн", м. Київ

про стягнення 441 000,00 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.11.2023 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМ Дистрибюшн» (відповідач) суми штрафу в розмірі 441 000,00 грн, у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору про закупівлю товарів №3818/ДЗЗ-23 від 16.01.2023 року в частині поставки оплаченого позивачем товару.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідачів, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлялась ухвала суду від 29.11.2023 року.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №760 отримав ухвалу суду від 29.11.2023 про відкриття провадження у справі 8.12.2023.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 25.12.2023 року (включно).

18.12.2023 року відповідачем надіслано на електронну адресу суду відзив на позовну заяву, в якому ним зазначено, що товар неодноразово поставлявся позивачу, проте останній його не приймав, оскільки вважав його неякісним, що є недоведеним, оскільки експертами відповідача встановлено протилежне.

25.12.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що поставка товару повинна була бути здійснена 16.05.2023 року, проте перший раз товар було поставлено відповідачем позивачу 29.05.2023 року, тобто з пропущенням строку.

29.12.2023 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що сторони в рахунку погодили строки поставки і відповідачем цей строк не пропущено, а сперечлива поведінка позивача не спирається на фактичні обставини справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМ Дистрибюшн» (постачальник) було укладено Договір про закупівлю товарів №3818/ДЗЗ-23 (надалі- Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари згідно з ДК 021:2015:09210000-4 - Мастильні засоби (Олива турбінна) (далі - товар), а покупець - прийняти і оплатити товар.

Постачальник повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає нормам, стандартам якісних показників і технічних вимог, установлених чинними нормативними актами України й умовами цього Договору, до кожного виду товару. (п. 2.1. Договору).

Ціна цього Договору становить 2 520 000,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ в розмірі 1 050 000,00 грн. Загальна ціна Договору з урахуванням ПДВ становить 6 300 000,00 грн (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються наступним чином: постачальник протягом 3 робочих днів від дати направлення покупцем замовлення на поставку товару (далі - замовлення) надає покупцю відповідний рахунок-фактуру. Покупець протягом 10 календарних днів від дати отримання від постачальника відповідного рахунку-фактури перераховує постачальнику попередню оплату (аванс) в розмірі 70% від ціни замовленого покупцем товару. (4.1.1.); остаточні розрахунки за поставлений товар, з урахуванням сплаченого авансу, здійснюються протягом 5 робочих днів від дати підписання покупцем видаткової накладної на поставлений товар. (4.1.2.).

Згідно з п. 5.1. Договору поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із замовленням протягом 14 календарних днів після здійснення покупцем оплати відповідно до п. 4.1.1. Договору, якщо інше не передбачено у такому замовленні.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31.12.2023 включно, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання. (п. 11.1. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони оформили Специфікацію товару.

04.04.2023 року позивачем направлено на адресу відповідача замовлення на поставку 60 тон товару.

25.04.2023 року відповідачем висталено позивачу рахунок на оплату №486 від 25.04.2023 року на суму в розмірі 2 520 000,00 грн за 24 тони оливи турбінної ТП-22С марки 1.

02.05.2023 року позивачем проведено оплату 70% вказаного рахунку згідно платіжної інструкції №5729 на суму 1 764 000,00 грн.

Як зазначає позивач, товар, у відповідності до строків визначених п. 5.1. Договору, відповідачем поставлено не було, у зв`язку з чим позивачем було направлено претензію про сплату штрафу, а в подальшому направлено лист №28АУ/05/1у/1/3862 від 31.07.2023 року про розірвання договору та повернення авансових коштів.

Відповідно до платіжної інструкції №19 від 01.07.2023 року відповідачем повернуто позивачу авансові кошти в розмірі 1 764 000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить суд стягнути з відповідача суму штрафу в розмірі 441 000,00 грн за порушення відповідачем строків поставки товару згідно умов Договору.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на те, що позивачем неправомірно не приймався поставлений відповідачем товар.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Укладений між сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України внормовано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статями 526, 525 ЦК України, які кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено вище, пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із замовленням протягом 14 календарних днів після здійснення покупцем оплати відповідно до п. 4.1.1. Договору, якщо інше не передбачено у такому замовленні.

Таким чином, сторонами чітко встановлено в Договорі, що строк поставки товару становить 14 календарних днів саме після здійснення покупцем оплати відповідно до п. 4.1.1. Договору.

Як встановлено судом, позивачем було здійснено оплату 70% від виставленого відповідачем рахунку на оплату №486 від 25.04.2023 року, а саме на суму в розмірі 1 764 000,00 грн (платіжна інструкція №5729).

Отже, враховуючи умови п. 5.1. Договору, погоджений сторонами строк поставки товару до 16.05.2023 року.

Окрім того, у виставленому відповідачем рахунку на оплату №486 від 25.04.2023 року продубльовано умовами п. 5.1. Договору, а саме те, що строк поставки: 14 календарних днів після оплати авансу.

При цьому, заперечення відповідача щодо того, що сторонами встановлено строк поставки товару до 31.05.2023 року в електронній переписці, не може бути прийнятий судом до уваги, з огляду на таке.

Так, пунктом 12.2. Договору сторони передбачили, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору є невід`ємною частиною цього Договору та є обов`язковими для виконання сторонами в разі, якщо вони оформлені таким чином: відповідають вимогам чинного законодавства України, виконані письмово, підписані повноважними представниками сторін.

Однак, в наданому відповідачем до матеріалів справи електронному листуванні від 27.04.2023 року під цитатою: «постачання оливи турбінної ТП-22С марка 1 (згідно рахунку) очікуємо до 31.05.2023» відсутні підписи повноважних представників сторін, що в силу п. 12.2. Договору не можу вважатись внесенням змін у погоджений сторонами в п. 5.1. Договору строк поставки товару.

Таким чином, визначений в п. 5.1. Договору строк не змінений та підлягає до виконання відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання замовлення позивача товар відповідачем привезено 29.05.2023 року, що засвідчено актом приймання ТМЦ (товарів) неналежної якості та комплектності від 31.05.2023 року.

Отже, поставка товару 29.05.2023 року перевищує визначений умовами Договору строк 16.05.2023 року.

Заперечення відповідача щодо того, що товар поставлявся на адресу позивача неодноразово та не приймався позивачем необґрунтовано, не можуть спростувати обставин того, що відповідачем первісну поставку здійснено після визначеного Договором строку, а саме після 16.05.2023 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК, можливе за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-41гс10; постанова Верховного Суду України від 28 лютого 2011 р. у справі N 3-11гс11).

Судом встановлено, що п. 7.2. Договору сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання постачальником будь-якого зобов`язання за цим Договором, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від загальної ціни Договору, зазначеної у п. 3.1. цього Договору, за кожен випадок порушення умов Договору.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строку поставки обумовленого Договором товару, а позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, відповідно в даному випадку наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності визначеної ч. 2 ст. 231 ГК України та п. 7.2. договору.

Заперечення відповідача щодо того, що ним не порушено строків поставки, а оскільки саме позивач відмовлявся від прийняття товару, відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив поставку товару і вчинив господарське правопорушення не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на те, що вони не спростовують підстав позову.

Підсумовуючи викладене, враховуючи обставини справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума штрафу в розмірі 441 000,00 грн, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання зобов`язань по поставці товару, а наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми штрафу визнано арифметично вірним та таким, що здійснений в порядку передбаченому умовами Договору.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу в розмірі 441 000,00 грн.

Судовий збір, у розмірі 5 292,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМ Дистрибюшн» (ідентифікаційний код 43924272, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 6) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (ідентифікаційний код 40538421, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5) суму штрафу у розмірі 441 000,00 грн (чотириста сорок одна тисяач гривень 00 копійок) та суму судового збору в розмірі 5 292,00 грн (п`ять тисяч двісті дев`яносто дві гривни 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ