РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2024Справа № 910/16201/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор"

про стягнення 12 713 817,09 грн.,

Представники сторін:

від позивача: Гросман О.М. за довіреністю від 12.07.2023 року;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 12 713 817,09 грн., з яких: 10 919 018,44 грн. - основний борг за договором з надання послуг для здійснення перевезень від 02.08.2022 року № 218-ПК, 1 688 720,79 грн. - пеня, 106 077,86 грн. - 3 % річних.

Ухвалою від 23.10.2023 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/16201/23, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 22.11.2023 року.

Ухвалою від 22.11.2023 року господарський суд міста Києва відклав підготовче засідання на 12.12.2023 року.

У підготовчому засіданні 12.12.2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/16201/23 на 30 днів.

Ухвалою від 12.12.2023 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/16201/23 та призначив її до судового розгляду по суті на 24.01.2024 року.

У судовому засіданні 24.01.2024 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 24.01.2024 року не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв на адресу суду не направив.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 12.12.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/16201/23 до судового розгляду по суті на 24.01.2024 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 220 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 8В.

Проте, означене відправлення (як і решта здійснених судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" відправлень) вручене відповідачу не було.

Разом із тим, враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою, зокрема, від 12.12.2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість відповідачу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 24.01.2024 року проголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.08.2022 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі першого заступника директора філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" (замовник) укладено договір з надання послуг для здійснення перевезень № 218-ПК (далі - Договір), за умовами якого виконавець надає послуги з надання у користування великотоннажних універсальних контейнерів 20-футових та 40-футових для здійснення прямих змішаних перевезень вантажів по території України та у міжнародному та у мультимодальному сполученні, а також послуги з підготовки (очищення) та вантажно-розвантажувальних робіт кожного контейнера, а замовник зобов`язується оплачувати за користування контейнерами, підготовку (очищення) та вантажно-розвантажувальні роботи кожного контейнера на умовах даного Договору, а також бере на себе відповідальність за збереження, технічний стан контейнерів під час їх використання та їх повернення згідно з умовами даного Договору.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

За умовами пункту 1.1 Договору в розумінні цього Договору користування контейнером не є орендою майна, а плата за користування власним контейнером виконавця не є орендною платою.

Відповідно до пункту 1.2 наведеного правочину діяльність сторін регламентується положеннями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС), міждержавними, міжурядовими та прикордонними Угодами України, міжнародними конвенціями, частиною яких є Україна, національним та міжнародним транспортним правом, законодавчими актами України, нормативними та розпорядчими актами АТ "Укрзалізниця".

Пунктом 2.1.5 Договору на виконавця покладено обов`язок складати акти прийому-передачі контейнерів та акти наданих послуг, тоді як згідно з пунктом 2.2.7 Договору замовник зобов`язаний здійснювати оплату послуг виконавця на умовах Розділу 6 цього Договору.

За умовами пунктів 3.1, 3.4 Договору виконавець надає послуги виключно на умовах повернення контейнерів на станцію Київ-Ліски, або на термінали виконавця. Розрахунковим показником є вартість користування контейнером за добу, розрахунок доби прийому-передачі здійснюється за вартістю однієї доби.

Сторони до 5 числа місяця, наступного за звітним, проводять звірку контейнеродіб користування контейнерами та підписують Акт наданих послуг. У випадку несвоєчасного надання інформації про місцезнаходження контейнерів, виконавець має право здійснювати розрахунок за користування і підготовку контейнерів за повний звітний місяць (пункт 3.5 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що факт надання послуг, зазначених у пункті 1.1, підтверджується Актом наданих послуг, що підписується сторонами згідно з умовами цього Договору, та є його невід`ємною частиною.

Згідно з умовами пунктів 5.1, 5.4 Договору вартість послуг за цим Договором погоджується сторонами, про що підписуються Протоколи погодження договірної ціни (Додаток № 1, Додаток № 2), які є невід`ємною частиною цього Договору. Розрахунки за цим Договором здійснюється в національній валюті України.

Судом встановлено, що у Додатках № 1 та № 2 до Договору (з урахуванням додаткових угод від 01.09.2022 року № 1 та від 28.12.2022 року № 2) його сторони погодили розмір ціни за підготовку (очищення), за навантажувально-розвантажувальні роботи кожного 40 футового контейнера, за користування замовником контейнерами виконавця, починаючи з моменту фактичної передачі контейнерів та підписання акту прийому-передачі контейнерів у користування до моменту фактичного повернення контейнерів виконавцю та підписання акту прийому-передачі контейнерів (повернення) за кожну добу користування 40 футовим контейнером, а також за надання території відділення для виконання вантажних операцій.

Замовник здійснює 100 % попередню оплату за підготовку контейнерів (у т.ч. вантажно-розвантажувальні роботи), а також здійснює оплату за надання послуг згідно з умовам цього Договору протягом звітного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення виконавцем рахунку (пункт 6.1 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач згідно з підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками актами прийому-передачі контейнерів від 03.08.2022 року № 1, від 10.08.2022 року № 2, від 11.08.2022 року № 3, від 17.08.2022 року № 4, від 19.08.2022 року № 5, від 07.11.2022 року № 10, від 08.11.2022 року № 11, від 16.11.2022 року № 12, від 05.12.2022 року № 14, від 09.12.2022 року № 15 та від 14.12.2022 року № 16 надав замовнику в користування, зокрема, 103 контейнери з буквенним індексом UZUU.

Судом встановлено, що за фактом надання позивачем відповідних послуг між уповноваженими представниками сторін були підписані та скріплені відбитками їх печаток без жодних зауважень чи заперечень акти надання послуг від 31.01.2023 року № 284 на суму 2 515 744,86 грн., від 28.02.2023 року № 493 на суму 2 230 305,61 грн., від 31.03.2023 року № 600 на суму 1 907 885,87 грн., від 30.04.2023 року № 730 на суму 1 495 849,32 грн., від 31.05.2023 року № 794 на суму 1 476 622,00 грн., від 30.06.2023 року № 857 на суму 1 105 481,16 грн., від 31.07.2023 року № 957 на суму 1 142 330,53 грн. та від 31.08.2023 року № 1060 на суму 953 652,59 грн. Крім того, у матеріалах справи наявні копії виставлених позивачем замовнику рахунків на оплату вищенаведених послуг від 31.01.2023 року № 329 на суму 2 515 744,86 грн., від 28.02.2023 року № 565 на суму 2 230 305,61 грн., від 31.03.2023 року № 697 на суму 1 907 885,87 грн., від 30.04.2023 року № 837 на суму 1 495 849,32 грн., від 31.05.2023 року № 924 на суму 1 476 622,00 грн., від 30.06.2023 року № 994 на суму 1 105 481,16 грн., від 31.07.2023 року № 1085 на суму 1 142 330,53 грн. та від 31.08.2023 року № 1188 на суму 953 652,59 грн. разом із доказами їх направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор".

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з надання послуг свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем своїх зобов`язань за Договором.

У позовній заяві Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі першого заступника директора філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вказувало, що в порушення умов Договору відповідач оплату вартості наданих йому послуг за вищенаведеними актами здійснив не у повному обсязі, заборгувавши таким чином позивачу грошові кошти у загальному розмірі 10 919 018,44 грн.

Листами від 08.02.2023 року № Ліски/К-01-09/44, від 20.02.2023 року № Ліски/К-01-09/60, від 10.03.2023 року № Ліски/К-01-09/95, від 30.03.2023 року № Ліски/К-01-09/115, від 10.04.2023 року № Ліски/К-01-09/135, від 10.05.2023 року № Ліски/К-01-09/164, від 05.06.2023 року № Ліски/К-/64-Ю, від 06.06.2023 року № Ліски/К-01-09/231, від 06.07.2023 року № Ліски/К-01-09/275 позивач звертався до замовника з претензіями про погашення наявної в останнього заборгованості за Договором.

Листом від 12.05.2023 року № 12/05-23 Товариство з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" повідомило філію "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про наявність у відповідача фінансових втрат і труднощів у поверненні порожніх контейнерів на територію України, а також зобов`язалося погасити наявну заборгованість шляхом здійснення щотижневих платежів у декілька етапів.

Оскільки спірна сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" останнім у добровільному порядку погашена не була, виконавець звернувся до господарського суду міста Києва з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статі 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 10 919 018,44 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих йому послуг за Договором, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" 3 % річних у розмірі 106 077,86 грн., нараховані на відповідні суми основного боргу за актами надання послуг у період з 09.02.2023 року по 15.09.2023 року.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Оскільки нарахована позивачем сума 3 % річних у розмірі 106 077,86 грн. є арифметично правильною та відповідає приписам чинного законодавства, тоді як відповідачем контррозрахунку наведених компенсаційних виплат надано не було, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з відповідача 3 % річних у вищевказаному розмірі, у зв`язку із чим, така вимога також підлягає задоволенню.

Крім того, зважаючи на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" своїх зобов`язань за Договором, позивач також просив суд стягнути із замовника 1 688 720,79 грн. пені, нарахованої із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ на прострочені суми основного боргу за кожним актом надання послуг окремо у період з 09.02.2023 року по 15.09.2023 року.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.7 Договору передбачено, що замовник несе відповідальність за несвоєчасно або не у повному обсязі перераховані кошти по цьому Договору і зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки (включаючи день оплати).

Оскільки нарахована позивачем сума пені у розмірі 1 688 720,79 грн. є арифметично правильною та відповідає приписам чинного законодавства і умовам Договору, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з відповідача цієї штрафної санкції у вищенаведеному розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження сплати спірної суми заборгованості чи відсутності прострочення ним виконання своїх обов`язків зі своєчасної оплати наданих за Договором послуг.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ-Транс Оператор" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 8В; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, місто Київ, вулиця Довбуша, будинок 22; код ЄДРПОУ ВП 40081373) 10 919 018 (десять мільйонів дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч вісімнадцять) грн. 44 коп. основного боргу, 1 688 720 (один мільйон шістсот вісімдесят вісім тисяч сімсот двадцять) грн. 79 коп. пені, 106 077 (сто шість тисяч сімдесят сім) грн. 86 коп. 3 % річних, а також 190 707 (сто дев`яносто тисяч сімсот сім) грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.02.2024 року.

Суддя В.С. Ломака