29.01.2024Справа № 920/986/23
Суддя Мудрий С.М. розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла"
до товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС"
про стягнення 614 713,72 грн.
Представники сторін: не викликались.
Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 614 713,72 грн. заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2022 року по квітень 2023 року відповідно до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022).
Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.01.2024 р. у справі № 920/986/23 позов задоволено повністю.

19.01.2024 до канцелярії суду (через систему «Електронний суд») від товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд винести по справі №920/986/23 додаткове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

За змістом частин 2 та 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №920/986/23 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених товариством з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Отже, товариство з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, у відзиві на позовну заяву про стягнення кошів було зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат відповідача складає 20 000,00 грн. Докази на підтвердження розміру судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

27.06.2022 між адвокатським об`єднанням «Група правової допомоги» (адвокатське об`єднання) та товариством з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (клієнт) укладено договір №177 про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.1 договору адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту за його дорученням на умовах і в порядку, визначеними цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу.

15.07.2023 між сторонами складено додаток №16, де сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити представництво інтересів клієнта, зокрема, у судовій справі у суді першої інстанції щодо стягнення на користь ТОВ «КППВ» з ТОВ «ДВС» боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Пунктом 2 додатку №16 передбачено, що вартість правової допомоги згідно даного додатку визначається у рахунках адвокатського об`єднання.

Оплата послуг проводиться протягом 3 банківських днів з дати отримання рахунку на оплату. Факт оплати рахунку підтверджує згоду клієнта на отримання послуг та їх оплату за цінами. Вказаними у рахунку (п.3 додатку №16).

Відповідно до рахунку №4 від 18.01.2014 виставленого адвокатським об`єднанням «Група правової допомоги» вартість правової допомоги становить 10 000,00 грн.

17.01.2024 між сторонами складено акт приймання-передачі юридичних послуг до договору №177 від 27.06.2022 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого вартість вищезазначених послуг, які надані в інтересах замовника, та відповідно, розмір гонорару адвокатського об`єднання складає 10 000,00 грн. (зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, ознайомлення з документами, наданими клієнтом, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - 1 година - 1000,00 грн., підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з ТОВ «ДВС», підготовка копій необхідних документів, які додаються до позовної заяви, та надсилання всіх документів до суду - 6 годин - 6 000,00 грн., складання та подання відповіді на відзив по справі №920/986/23 - 2 години - 2000,00 грн., складання та подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу по справі №920/986/23 - 1 година - 1000,00 грн.).

Доказів сплати позивачем адвокату гонорару в сумі 10 000,00 грн. не подано.

Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Також, суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а у разі наявності заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 20.11.2018р. по справі №910/23210/17.

Згідно із частинами 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У відзиві на позовну заяву заперечуючи щодо стягнення адвокатських витрат відповідачем зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є завищеними та не належним чином обґрунтованими.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного надання послуг та їх обсягу, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Відповідно до ч.4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДВС» (02217, м. Київ, проспект Маяковського, будинок 17, квартира 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (40020, Сумська обл., м. Суми, вул. Ковпака, будинок 6, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий