ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/1110/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: Шипіленко Р.О., адвокат

від відповідача: Мельник М.С., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р.

( суддя Манько Г.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 10.05.2023 р.)

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс"

до

Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

про стягнення 4 526 099 грн. 85 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" - 4 212 048 грн. суми заборгованості за здійсненими поставками, 54 696 грн. 80 коп. - пені за договором, 214 398 грн. 70 коп. інфляційних втрат, 44 956 грн. 35 коп. - 3% річних та судових витрат у справі.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у позові відмовити.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р. у справі № 904/1110/23 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" 4 212 048 грн. заборгованості, 54 696 грн. 80 коп. - пені, 214 398 грн. 70 коп. інфляційних втрат, 44 956 грн. 35 коп. - 3% річних, судовий збір в сумі 67 891 грн. 50 коп.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернуло до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р. у справі № 904/1110/23, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що рішення суду по своїй структурі не відповідає вимогам ст. 238 ГПК України, тобто наявні порушення норм процесуального права.

При цьому Скаржник зазначає, що в межах одного позовного матеріалу, Позивачем заявлено 4 окремих позови до Відповідача, які виникли на підставі 4 різних та непов`язаних між собою договорів. При цьому, позовна заява взагалі не містить обґрунтувань Позивача про наявність підстав об`єднання позовних вимог, а по частині позовних вимог взагалі не має посилання на відповідній договір у позовній заяві та ці договори не долучено до додатків позовної заяви.

Відтак, на думку Скаржника, заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження, а має місце порушення правил об`єднання позовних вимог, позовні вимоги заявлені з різних підстав, предметом заявлених вимог є стягнення за чотирма окремими договорами, тому сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнюють вирішення спору. У свою чергу, якщо Позивач порушив правила об`єднання вимог або об`єднання цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво ускладнюють вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву ( ст. 173 та пункт 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України). Разом з тим, суддя клопотання про повернення позовної заяви у судових засідання, не розглянув, чим порушив ст. 13, п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України.

На переконання Скаржника суд долучив до матеріалів справи додаткові докази Позивача, які були ним подані з порушенням строків, про поновлення яких Позивачем не було заявлено відповідного клопотання.

Також, Скаржник повідомив суд про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 09.02.2022 р.. У вказаному кримінальному провадженні прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури зроблено припущення щодо справжності сертифікатів якості на запчастини, які постачались Позивачем, як Постачальником. Тому, Скаржник вважаю, що Позивач, як Постачальник, не долучив документи, що підтверджують якість товару, до додатків до позовної заяви та відповіді на відзив, та всіляко уникає необхідності дослідження/вивчення цих документів у межах цієї судової справи.

Водночас, на думку Скаржника, матеріали судової справи не підтверджують виконання Позивачем, як Постачальником, всіх своїх договірних зобов`язань перед Відповідачем, як Замовником, а тому у Відповідача, як Замовника, не наступив момент виконання договірного зобов`язання на оплату поставленого Товару. Більш того, питання якості Товару є суттєвою умовою цього Договору, адже Сторони передбачили відповідальність за невиконання цього договірного зобов`язання.

Окрім цього, положенням п. 11.1 Договору Сторони домовилися, що прострочені Замовником зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляціїта трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюються до нуля відсотків. Таким чином, Позивач не мав підстав для стягнення інфляційних втрат з Відповідача на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки неможливість цього прямо передбачена п. 11.1 Договору. Окремо повідомляю, що судом здійснено стягнення інфляційних втрат, у тому числі по договорах № 22260 від 25.08.2022 р. та № 22259 від 25.08.2022 р. на які у тексті позовної заяви взагалі не має посилання та ці договори не долучено до додатків позовної заяви.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що господарський суд Дніпропетровської області вирішив справу за двома ідентичними договорами про закупівлю, укладеними внаслідок проведення Відповідачем на електронній платформі «Prozorro» процедури закупівлі ( по факту, ці договори є договорами приєднання, які складені Відповідачем, містять аналогічні умови і входять до тендерної документації Відповідача ) та регулюються єдиними правовими нормами щодо поставки товарів. Позивачем надані усі докази, необхідні для об`єктивного розгляду справи з урахуванням положень ст. 80, ст. 166 ГПК України. При здійснених поставках Відповідачу були наданні усі документи передбаченні укладеними договорами, про що свідчить відсутність будь-яких претензій з боку Відповідача стосовно кількості і якості поставлених товарів згідно строків і порядку пред`явлення рекламацій, передбачених договорами. Пункти договорів про закупівлю, які передбачають звільнення Відповідача від відповідальності за ст. 625 ЦК України, є нікчемними через невідповідність їх вимогам закону. В апеляційній скарзі містяться посилання на обставини і документи, які не були надані Відповідачем суду першої інстанції, а тому не підлягають розгляду на стадії апеляційного провадження.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача: Вечірка І.О., суддів - Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

12.06.2023 р. у зв`язку з відпусткою суддів - Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. призначено повторний автоматизований розподіли судової справи між суддями, за результатом якого для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача: Вечірка І.О., суддів - Мороза В.Ф., Чередко А.Є..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р. у справі № 904/1110/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 09.08.2023 р..

Розпорядженням керівника апарату суду № 1129/23 від 04.07.2023 р., у зв`язку з відставкою судді Вечірко І.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Антонік С.Г. ( доповідач ), судді Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2023 р. прийнято справу № 904/1110/23 по розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р. у справі № 904/1110/23 до свого провадження. Розгляд справи у судовому засіданні призначено на 21.08.2023 р..

02.08.2023 р. розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/1110/23 у зв`язку з відставкою судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023р., справу № 904/1110/23 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2023 р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято справу № 904/1110/23 до свого провадження. Розгляд справи призначено на 04.10.2023 р..

Розпорядженням керівника апарату суду від 16.10.2023 р., у зв`язку з відставкою судді Березкіної О.В., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 р. зі змінами.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Дарміна М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2023 р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято справу № 904/1110/23 до свого провадження. Розгляд справи призначено на 24.01.2024 р..

У судовому засіданні 24.01.2024 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

20.06.2022 р. між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" ( Замовник ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" ( Постачальник ) укладено Договір про закупівлі № 22182, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити ( передати ) у власність Замовника Товар найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації ( Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, то викладені у цьому Договорі.

Ціна товару, що поставляється за договором вказана в специфікації ( п. 1.4 Договору ).

Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі або ушкодження товару переходить від Постачальника до Замовника у момент, коли товар поставлений відповідно до умов договору ( п. 1.5 Договору ).

При виявленні недостачі або недоліків товару виклик представника Постачальника є обов`язковим ( п. 2.10 Договору ).

Загальна сума (ціна) Договору складає: 3 715 964,40 грн., в т.ч. 20% ПДВ: 619 327,40 грн. ( п. 3.1 Договору ).

Замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням 45 календарних днів з дати поставки товару та на підставі отриманого від Постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання Постачальником належним чином оформлених рахунку - фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів щодо якості на Товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортної накладній, податковій накладній зазначається код товару згідно УКТЗЕД (п. 4.2 Договору).

У разі порушення строків оплати, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01 % від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня ( п. 7.5 Договору ).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань ( п. 10.1 Договору ).

Відповідно до п. 11.1 договору, Сторони погодилися, що текст Договору, будь-які матеріали, інформація та відомості , які стосуються Договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої Сторони Договору, крім випадків, коли таке передавання пов`язане з одержанням офіційних дозволів, документів для виконання Договору або оплати податкців, інших обов`язкових платежів, а також у випадках, передбачених чинним законодавством, яке регулює зобов`язання Сторін Договору. Сторони домовилися, що прострочені Замовником зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляціїта трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюються до нуля відсотків.

Між сторонами підписано Специфікацію № 1 до договору про закупівлю № 22182 від 20.06.2022 р. на суму 3 715 964 грн. 40 коп. з ПДВ.

04.07.2022 р. між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" ( Замовник ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" ( Постачальник ) укладено Договір про закупівлі № 22203, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити ( передати ) у власність Замовника Товар найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації ( Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, то викладені у цьому Договорі.

Ціна товару, що поставляється за договором вказана в специфікації ( п. 1.4 Договору ).

Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі або ушкодження товару переходить від Постачальника до Замовника у момент, коли товар поставлений відповідно до умов договору ( п. 1.5 Договору ).

При виявленні недостачі або недоліків товару виклик представника Постачальника є обов`язковим ( п. 2.10 Договору ).

Загальна сума (ціна) Договору складає: 6 515 918,40 грн., в т.ч. 20% ПДВ: 1 085 986,40 грн. ( п. 3.1 Договору ).

Замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням 45 календарних днів з дати поставки товару та на підставі отриманого від Постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання Постачальником належним чином оформлених рахунку - фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів щодо якості на Товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортної накладній, податковій накладній зазначається код товару згідно УКТЗЕД ( п. 4.2 Договору ).

У разі порушення строків оплати, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01 % від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня ( п. 7.5 Договору ).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань ( п. 10.1 Договору ).

Відповідно до п. 11.1 договору, Сторони погодилися, що текст Договору, будь-які матеріали, інформація та відомості , які стосуються Договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої Сторони Договору, крім випадків, коли таке передавання пов`язане з одержанням офіційних дозволів, документів для виконання Договору або оплати податкців, інших обов`язкових платежів, а також у випадках, передбачених чинним законодавством, яке регулює зобов`язання Сторін Договору. Сторони домовилися, що прострочені Замовником зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляціїта трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюються до нуля відсотків.

Між сторонами підписано Специфікацію № 1 від 04.07.2022 р. до договору про закупівлю № 22203 від 04.07.2022 р. на суму 6 515 918 грн. 40 коп. з ПДВ.

Позивач звернувся до Відповідача з досудовою вимогою - претензією від 23.01.2023 р. № 23/01-01 щодо погашення заборгованості в розмірі 4 253 802 грн.

Відповідь на претензію не було надано.

Позивачем заявлено загальну суму заборгованості у розмірі 4 526 099,85 грн. ( у складі загальної суми основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних ). При цьому, у якості обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на видаткові накладні: видаткова накладна № 19 від 18.07.2022 р. на суму 423 600,00 грн., видаткова накладна № 20 від 19.07.2022 р. на суму 138 960,00 грн, видаткова накладна № 21 від 18.07.2022 р. на суму 282 000,00 грн., видаткова накладна № 22 від 26.07.2022 р. на суму 67 200,00 грн., видаткова накладна № 23 від 26.07.2022 р. на суму 51 612,00 грн., видаткова накладна № 24 від 27.07.2022 р. на суму 1 060 800,00 грн., видаткова накладна № 25 від 12.08.2022 р. на суму 88 800,00 грн., видаткова накладна № 26 від 15.08.2022 р. на суму 492 000,00 грн., видаткова накладна № 27 від 15.08.2022 р. на суму 606 000,00 грн., видаткова накладна № 28 від 16.08.2022 р. на суму 27 204,00 грн., видаткова накладна № 29 від 19.08.2022 р. на суму 206 448,00 грн., видаткова накладна № 30 від 23.08.2022 р. на суму 33 120,00 грн., видаткова накладна № 31 від 25.08.2022 р. на суму 154 836,00 грн., видаткова накладна № 32 від 26.08.2022 р. на суму 43 008,00 грн., видаткова накладна № 33 від 29.08.2022 р. на суму 492 000,00 грн., видаткова накладна № 34 від 29.08.2022 р. на суму 151 200,00 грн., видаткова накладна № 35 від 30.08.2022 р. на суму 11 980,80 грн., видаткова накладна № 36 від 30.08.2022 р. на суму 15 204,00 грн., видаткова накладна № 37 від 13.09.2022 р. на суму 45 612,00 грн., видаткова накладна № 38 від 15.09.2022 р. на суму 62 928,00 грн., видаткова накладна № 39 від 06.10.2022 р. на суму 87 316,80 грн., видаткова накладна № 40 від 12.10.2022 р. на суму 57 614,40 грн., видаткова накладна № 41 від 12.10.2022 р. на суму 30 408,00 грн., видаткова накладна № 42 від 20.10.2022 р. на суму 261 924,00 грн., видаткова накладна № 44 від 21.10.2022 р. на суму 288 504,00 грн., видаткова накладна № 45 від 21.10.2022 р. на суму 40 968,00 грн.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ( ч. 1 ). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї ( ч. 2 ). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього ( ч. 3 ). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права ( ч. 4 ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом спору у цій справі є вимоги Позивача до Відповідача про оплату поставленого товару на нарахування штрафних санкцій за порушення умов Договорів про закупівлі: № 22182 від 20.06.2022 р. та № 22203 від 04.07.2022 р., укладених між сторонами.

Беручи до уваги правову природу укладених між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" ( Замовник ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" ( Постачальник ) Договорів про закупівлі: № 22182 від 20.06.2022 р. та № 22203 від 04.07.2022 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за отриманий товар та за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання укладених між сторонами Договорів про закупівлі: № 22182 від 20.06.2022 р. та № 22203 від 04.07.2022 р., Позивач поставив Відповідачу товар на суму 4 171 080 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, доданими Позивачем до позовної заяви і які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач факт отримання товару за вищевказаними видатковими накладними не заперечив.

Вказаний товар був прийнятий Відповідачем, що підтверджується підписом представника Отримувача ( Відповідача ) та відбитком печатки Відповідача на відповідних накладних без зауважень та заперечень.

При отриманні товару Відповідачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання Постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.2 Договору Замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням 45 календарних днів з дати поставки товару та на підставі отриманого від Постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання Постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів щодо якості на Товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортної накладній, податковій накладній зазначається код товару згідно УКТЗЕД.

Тобто, при підписанні вказаного договору сторонами погоджено, що підтвердженням поставки товару є саме видаткова накладна. Керуючись саме цими умовами, закріпленими в Договорі поставки, Позивач, звертаючись із позовом до суду першої інстанції, на підтвердження своїх позовних вимог, долучив тільки видаткові накладні, які є достатнім доказом поставки товару.

У відповідності до визначень термінів, що міститься в ст. 1 Закону України від 16.07.1999 р. №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; видаткова накладна є документом, який фіксує факт отримання/передачі матеріальних цінностей (товарів або послуг) від однієї особи іншій і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Форму видаткової накладної не затверджено.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (розділ 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363).

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Частинами 1-2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відповідно до умов Договору, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку саме видаткові накладні, а не товарно-транспортні є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Видаткові накладні, які надані Позивачем до суду як доказ здійснення поставки товару: видаткова накладна № 19 від 18.07.2022 р. на суму 423 600,00 грн., видаткова накладна № 20 від 19.07.2022 р. на суму 138 960,00 грн, видаткова накладна № 21 від 18.07.2022 р. на суму 282 000,00 грн., видаткова накладна № 22 від 26.07.2022 р. на суму 67 200,00 грн., видаткова накладна № 23 від 26.07.2022 р. на суму 51 612,00 грн., видаткова накладна № 24 від 27.07.2022 р. на суму 1 060 800,00 грн., видаткова накладна № 25 від 12.08.2022 р. на суму 88 800,00 грн., видаткова накладна № 26 від 15.08.2022 р. на суму 492 000,00 грн., видаткова накладна № 27 від 15.08.2022 р. на суму 606 000,00 грн., видаткова накладна № 28 від 16.08.2022 р. на суму 27 204,00 грн., видаткова накладна № 29 від 19.08.2022 р. на суму 206 448,00 грн., видаткова накладна № 30 від 23.08.2022 р. на суму 33 120,00 грн., видаткова накладна № 31 від 25.08.2022 р. на суму 154 836,00 грн., видаткова накладна № 32 від 26.08.22 на суму 43 008,00 грн., видаткова накладна № 33 від 29.08.2022 р. на суму 492 000,00 грн., видаткова накладна № 34 від 29.08.2022 р. на суму 151 200,00 грн., видаткова накладна № 35 від 30.08.2022 р. на суму 11 980,80 грн., видаткова накладна № 36 від 30.08.2022 р. на суму 15 204,00 грн., видаткова накладна № 37 від 13.09.2022 р. на суму 45 612,00 грн., видаткова накладна № 38 від 15.09.2022 р. на суму 62 928,00 грн., видаткова накладна № 39 від 06.10.2022 р. на суму 87 316,80 грн., видаткова накладна № 40 від 12.10.2022 р. на суму 57 614,40 грн., видаткова накладна № 41 від 12.10.2022 р. на суму 30 408,00 грн., видаткова накладна № 42 від 20.10.2022 р. на суму 261 924,00 грн., видаткова накладна № 44 від 21.10.2022 р. на суму 288 504,00 грн. - мають такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату складання, назва та код підприємства одержувача, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, підписи осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції та відповідальні за її оформлення, а також печатки підприємства відправника та підприємства одержувача. Накладні мають посилання на Договора про закупівлю: № 22182 від 20.06.2022 р. та № 22203 від 04.07.2022 р.. Лише видаткова накладна № 32 від 26.08.2022 р. на суму 43 008,00 грн. не має посилання на відповідний договір.

Таким чином, вищезазначені накладні відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та засвідчують встановлений факт здійснення господарських операцій та договірних відносин, а саме факт поставки Продавцем товару Покупцю на загальну суму 4 171 080 грн.

За змістом абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції чинній з 01.01.2018 р., неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для не визнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Отже, такі неістотні недоліки видаткової накладної № 32 від 26.08.2022 р. не є підставою для не визнання господарської операції.

Розділ № 2 «Якість та вимоги до товару» договорів про закупівлю № 22182 від 20.06.2022 р. і № 22203 від 04.07.2022 р. регламентує порядок приймання товару Замовником по кількості і якості, в тому числі відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, а також дії сторін договору у разі виявлення недостачі або недоліків поставлених товарів, відсутності необхідних документів.

За твердженням Позивача ( не спростованим Відповідачем ) Постачальником всі умови дотримані, всі документи, які стосуються кількості і якості товару ( з урахуванням приписів п. 2.2. договорів про закупівлю ) надані Замовнику, в тому числі і в єдиному примірнику, оскільки такі надані документи не є первинними і згідно умов чинного законодавства і договорів про закупівлю не передбачають «дзеркальної» наявності у всіх сторін договору. Підтвердженням дотримання умов щодо кількості і якості товару є відсутність будь- яких претензій з боку Відповідача згідно до положень договорів про закупівлю № 22182 від 20.06.2022 р. і № 22203 від 04.07.2022 р..

У п.18.6 постанови Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19 зазначено, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 р. у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 р. у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 р. у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 р. у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 р. у справі № 915/400/18.

Відтак, доводи заявника апеляційної скарги про те, що строк виконання зобов`язання з оплати товару не настав, спростовуються матеріалами справи.

Відповідач факт здійснення поставки товару, який підтверджено належним чином оформленими первинними документами ( видатковими накладними ) не спростував, строк відтермінування оплати товару сплив, а відтак, обов`язок Відповідача щодо оплати товару настав.

Оскільки Відповідач не надав суду доказів виконання обов`язку з оплати отриманого від Позивача товару, строк виконання якого настав, а викладені ним заперечення не є обґрунтованими, господарський суд прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача основної заборгованості за Договором поставки, але не заявленої Позивачем суми у розмірі 4 253 802 грн. ( основного боргу ), а суми у розмірі 4 171 080 грн., оскільки матеріали справи не містять видаткової накладної № 45 від 21.10.2022 р. на суму 40 968,00 грн., на яку посилається Позивач в обгрунтування своїх вимог.

Наведене є підставою у відмові в задоволенні позовних вимог пов`язаних зі стягненням заборгованості за видатковою накладною № 45 від 21.10.2022 р. на суму 40 968,00 грн. та нарахованих на неї сум ( пені, 3% річних та інфляції ).

У цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

У зв`язку з простроченням Відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару, Позивач просить суд стягнути інфляційні втрати, які розраховані та визначені по кожній поставці окремо.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на умови п. 11.1 Договорів, яким встановлено, що прострочені Замовником грошові зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та трьох процентів річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюються до нуля відсотків, колегією суддів не приймаються, оскільки суперечать цивільному законодавству з огляду на таке.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто платежі, встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер.

Крім того, вимоги частини 2 ст. 625 ЦК України мають імперативний характер. Цією правовою нормою передбачено можливість сторін у договорі лише змінювати розмір процентів річних. Право сторін у договорі забороняти та не застосовувати вимоги закону, встановлені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, вказаною правовою нормою не передбачено.

Враховуючи викладене, умови договорів ( п. 11.1 Договорів ) порушують права Позивача та не забезпечують дотримання справедливогового балансу між правами та охоронюваними законом інтересами сторін договору. Обов`язок з виконання грошових зобов`язань за цим договором лежить лише на Відповідачеві, який зобов`язувався оплатити поставлений товар за договором. Завдяки наведеним умовам договору Відповідач, всупереч вимогам закону ( ч. 2 ст. 625 ЦК України ), звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, в той час, як частиною 3 ст. 164 ЦК України передбачено, що правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 р. у справі №914/479/19.

Таким чином, Позивач обґрунтовано та правомірно заявив у складі позову вимогу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а господарський суд правомірно стягнув нарахування із Відповідача.

Доводи Скаржника про порушення судом першої інстанції підстав об`єднання позовних вимог та заявлення Позивачем чотирьох окремих позовів до Відповідача, які виникли на підставі чотирьох різних та непов`язаних між собою договорів, не відповідає дійсності та спростовується матерілами справи. Так, суд першої інстанції вирішив справу за двома ідентичними договорами про закупівлю, укладеними внаслідок проведення Відповідачем на електронній платформі «Prozorro» процедури закупівлі (по факту, ці договори є договорами приєднання, які складені Відповідачем, містять аналогічні умови і входять до тендерної документації Відповідача ) та регулюються єдиними правовими нормами щодо поставки товарів.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи частково знайшли своє підтвердження ( стосовно видаткової накладної № 45 від 21.10.2022 р. ), що є підставами для зміни оскаржуваного рішення місцевого господарського суду ( відмови у задоволені позовних вимог Позивача пов`язаних зі стягненням 40 968,00 грн. суми основного боргу ( за видатковою накладною № 45 від 21.10.2022 р. ), та нарахованих на вказану суму: пені 294,97 грн., інфляційні втрати 823,09 грн., 3% річних 242,44 грн. ), та часткового задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу знайшли часткове підтвердження.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р. у справі № 904/1110/23 підлягає зміні в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача суми заборгованості у розмірі 40 968,00 грн., пені у розмірі 294,97 грн., 823,09 грн. інфляційних втрат, 242,44 грн. - 3% річних, в цій частині слід відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі зміною судового акту попередньої інстанції і ухваленням рішення про часткове задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені Скаржником, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволеної апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 р. у справі № 904/1110/23 змінити виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" 4 171 080 грн. суми заборгованості за здійсненими поставками, 54 401 грн. 83 коп. пені за договором, 213 575 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 66 585 грн. 86 коп. судового збору за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Локомотив Сервіс" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" 1 958,45 грн. по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.01.2024 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус