УХВАЛА

м. Київ

02.02.2024Справа № 910/727/24

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія-2007»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО»

про стягнення 71 186,24 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія-2007» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» про стягнення 71 186,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати експлуатаційних послуг за період з січня по березень 2022 року за договором суборенди нежитлового приміщення № Н-05/01-ДНК від 05.01.2021, за яким відповідач орендував приміщення загальною площею 175 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Уральська, 12.

Розглянувши подані матеріали, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом та приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, частиною 3 статті 30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, що виникають зі спорів щодо нерухомого майна, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тобто частина 3 статті 30 ГПК України визначає розширений перелік спорів, до яких застосовуються правила виключної підсудності.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 № 911/2390/18 зроблено наступні висновки: за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати експлуатаційних послуг з водопостачання, теплопостачання, спожитої електроенергію, в тому числі для освітлення місць загального користування за період з січня по березень 2022 року згідно з договором суборенди нежитлового приміщення № Н-05/01-ДНК від 05.01.2021.

При цьому, як вказує сам позивач, а також як вбачається з договору суборенди нежитлового приміщення № Н-05/01-ДНК від 05.01.2021, нежитлове приміщення загальною площею 175 кв. м., що орендувалось відповідачем, знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Уральська, 12.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати експлуатаційних послуг з водопостачання, теплопостачання, спожитої електроенергію, в тому числі для освітлення місць загального користування щодо такого майна, а відтак даний спір відповідно до вимог частини третьої статті 30 ГПК України має розглядатись за місцезнаходженням майна, тобто Господарським судом Донецької області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, позовні матеріали підлягають направленню до Господарського суду Донецької області.

Керуючись статтями 30, 31, 233- 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія-2007» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» про стягнення 71186,24 грн та додані до неї документи передати за підсудністю до Господарського суду Донецької області (61000, Харківська обл., м. Харків, проспект Науки, 5).

Ухвала набирає законної сили 02.02.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова