РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.02.2024Справа № 910/17748/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 129 201, 05 грн

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 129 201, 05 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст. 4, 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110, 113-115, 129-131, 133 Статуту залізниць України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків у частині збереження вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/17748/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

12.12.2023 від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зокрема, зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, вказує, що немає таких відміток і в комерційних актах № 388103/134, № 388103/130, № 388103/143, № 388103/142 та № 388103/129. Крім того, стверджує, що покладення на нього відшкодування збитків має місце лише за наявності причино-наслідкового зв`язку між його неправомірними діями і збитками, що позивачем не доведено.

Відповіді на відзив матеріали справи не містять.

Беручи до уваги наведене вище та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (надалі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Частинами 1, 2, 5 ст. 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Судом встановлено, що за період з липня по серпень 2023 року позивачем (відправник) на адресу ДТЕК «Бурштинська ТЕС» (одержувач) були відправлені залізничні вагони № 60455177, № 56964943, № 63366959, № 52365202, № 61190054, № 63522957, № 60666351, № 62912613, № 62948807, № 63870760, № 60088408, № 53495800, № 56350424, № 56834591, № 65331449, № 63005045, № 54751524, № 63869523, № 62314612, № 62314588 з вугіллям кам`яним.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи залізничними накладними № 48765804, № 48767990, № 48762405, № 48756530, № 48772453, № 48740880, № 48661102, № 48644280 (досилочна накладна № 48647580), № 48644280 (досилочна накладна № 48647580), № 48667794 (досилочна накладна 48671739), № 48724629 (досилочна накладна № 48727267), № 48740005, № 48766265, № 48757322, № 48779995, № 48779201, № 48678486 (досилочна накладна № 48684328), № 48648521 (досилочна накладна № 48651178), № 48648695 (досилочна накладна № 48657837), № 48648695 (досилочна накладна № 48657837).

Згідно до статті 130 Статуту, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику. Можливість передачі права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній).

Вантажоодержувач (ДТЕК «Бурштинська ТЕС») зробив на залізничних накладних переуступний напис відправнику вантажу (позивачу) на пред`явлення претензії та позову до залізниці. Переуступний напис засвідчений підписами директора та головного бухгалтера, печаткою підприємства-вантажоодержувача.

Під час перевезення зазначеного вантажу на станціях Покровськ Донецька залізниця, Бурштин Львівська залізниця, було проведено перевірку та переважування вантажу та встановлено недостачу вугілля кам`яного, в зв`язку з чим складені наступні комерційні акти:

- № 388103/135 недостача у вагоні № 60455177 складає 2, 000 тон;

- № 388103/137 недостача у вагоні № 56964943 складає 1, 800 тон;

- № 388103/136 недостача у вагоні № 63366959 складає 1, 400 тон;

- № 388103/129 недостача у вагоні № 52365202 складає 1, 900 тон;

- № 388103/138 недостача у вагоні № 61190054 складає 1, 500 тон;

- № 388103/123 недостача у вагоні № 63522957 складає 2,800 тон;- № 388103/111 недостача у вагоні № 60666351 складає 1, 850 тон;

- № 482004/31/106 недостача у вагоні № 62912613 складає 3, 400 тон;

- № 482004/30/107 недостача у вагоні № 62948807 складає 2, 800 тон;

- № 482004/38/112 недостача у вагоні № 63870760 складає 1, 450 тон;

- № 482004/43/124 недостача у вагоні № 60088408 складає 1, 850 тон;

- № 388103/122 недостача у вагоні № 53495800 складає 2,150 тон;

- № 388103/134 недостача у вагоні № 56350424 складає 1, 750 тон;

- № 388103/130 недостача у вагоні № 56834591 складає 2, 050 тон;

- № 388103/143 недостача у вагоні № 65331449 складає 1,150 тон;

- № 388103/142 недостача у вагоні № 63005045 складає 0, 850 тон;

- № 482004/41/114 недостача у вагоні № 54751524 складає 1, 750 тон;

- № 482004/34/110 недостача у вагоні № 63869523 складає 4, 000 тон;

- № 482004/32/108 недостача у вагоні № 62314612 складає 1, 300 тон;

- № 482004/33/109 недостача у вагоні № 62314588 складає 3, 850 тон.

Згідно ст.ст. 113, 114, 115 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем, який є відправником за вказаними залізничними накладними (графа 1) надано довідки про вартість вугільної продукції, які в силу положень ст. 114, 115 Статуту є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу, оскільки указані положення не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р. (надалі - Правила) визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

З матеріалів справи слідує, що позивач передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Закону України «Про Митний тариф України» від 19 жовтня 2022 року № 2697-IX (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 «Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу», затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19 березня 2002 р. є мінеральним паливом.

Отже, враховуючи те, що втраченим вантажем за залізничними накладними № 48765804, № 48767990, № 48762405, № 48756530, № 48772453, № 48740880, № 48661102, № 48644280 (досилочна накладна № 48647580), № 48644280 (досилочна накладна № 48647580), № 48667794 (досилочна накладна № 48671739), № 48724629 (досилочна накладна № 48727267), № 48740005, № 48766265, № 48757322, № 48779995, № 48779201, № 48678486 (досилочна накладна № 48684328), № 48648521 (досилочна накладна № 48651178), № 48648695 (досилочна накладна № 48657837), № 48648695 (досилочна накладна № 48657837) було вугілля кам`яне - мінеральне паливо, то позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу при розрахунку збитків.

Відповідач вказує, що в комерційних актах № 388103/134, № 388103/130, № 388103/143, № 388103/142 та № 388103/129 немає відміток на підтвердження того, що відповідачем не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, а тому заявлення позивачем збитків за такими актами є необґрунтованим. Стосовно вказаних заперечень відповідача, суд зазначає таке.

Так, згідно з комерційними актами:

- № 388103/134 від 26.08.2023 на станції Бурштин Львівської залізниці, вагон № 56350424 було подано на контрольне зважування, під час якого виявилось, що під час перевантаження вагона виявлено брутто 91 850 кг, тара 23 600 кг, нетто 68 250 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 1 750 кг. На поверхні вантажу виявлено: навантаження вантажу нижче бортів, маркування слабо проглядається. Зліва за напрямком руху поїзда над 5-6 м люк, є воронкоподібне заглиблення розміром 70-80 см х 90-100 см х 50-60 см. В місцях заглиблення маркування відсутнє. Слідів ходіння не виявлено. З лівої сторони по руху поїзда нещільне прилягання кришки 5 і 6-го люка до арміровочного листа, є зазор довжиною 300-400 мм висотою 20-30 мм. Видно старі сліди просипання вантажу. Вагон в технічному відношенні справний. Вагон бездверний;

- № 388103/130 від 24.08.2023 на станції Бурштин Львівської залізниці, вагон № 56834591 було подано на контрольне зважування, під час якого виявилось, що під час перевантаження вагона виявлено брутто 91 550 кг, тара 23 600 кг, нетто 67 950 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 2 050 кг. На поверхні вантажу виявлено: навантаження вантажу нижче бортів 10-20 см трапецевидне, не ущільнено, зі скосами до бортів та торцевих дверей з обох сторін. Маркування відсутнє. За напрямком руху поїзда над 1-м люком по середині вагону біля торцевих дверей виявлено воронкоподібне заглиблення розміром 600-700 мм х 500 м х 400 м, сліди ходіння відсутні. З лівої сторони неконструктивне прилягання кришки 1-го люка до арміровочного листа, зазор довжиною 300-500 мм висотою 25-30 мм. Видно старі сліди просипання вантажу. В акті з/ф ст. Знам`янка 78099 вказано - зазори закладені ганчір`ям, при огляді вагону ганчір`я не виявлено;

- № 388103/143 від 31.08.2023 на станції Бурштин Львівської залізниці, вагон № 65331449 було подано на контрольне зважування, під час якого виявилось, що під час перевантаження вагона виявлено брутто 91 550 кг, тара 23 700 кг, нетто 67 850 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 1 150 кг. На поверхні вантажу виявлено: навантаження вантажу нижче бортів 10-20 см, маркування не проглядається. Зліва по руху поїзда над 2-3 м люк, є воронкоподібне заглиблення розміром 50-60 см х 50-60 см х 50-70 см, слідів ходіння не виявлено, зліва неконструктивне прилягання кришки 2-го люка до арміровочного листа, є зазор довжиною 350-400 мм висотою 30-40 мм. Видно старі сліди просипання вантажу. Вагон в технічному відношенні справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. На момент огляду та видачі просипання вантажу не було;

- № 388103/142 від 31.08.2023 на станції Бурштин Львівської залізниці, вагон № 63005045 було подано на контрольне зважування, під час якого виявилось, що під час перевантаження вагона виявлено брутто 91 250 кг, тара 22 100 кг, нетто 69 150 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 850 кг. На поверхні вантажу виявлено: навантаження вантажу вище бортів 10-20 см, маркування не проглядається. Зліва по руху поїзда над 2-3 м люками, є воронкоподібне заглиблення розміром 90-100 см х 60-70 см х 60-70 см, виявлено зліва неконструктивне прилягання кришки 2-го люка до арміровочного листа, є зазор довжиною 250-300 мм висотою 20-30 мм та справа над 1-2 люками є воронкоподібне заглиблення розміром 90-100 см х 60-70 см х 40-50 см, виявлено справа неконструктивне прилягання кришки 1-го люка до арміровочного листа, є зазор довжиною 200-250 мм висотою 20-30 мм. Видно старі сліди просипання вантажу;

- № 388103/129 від 24.08.2023 на станції Бурштин Львівської залізниці, вагон № 52365202 було подано на контрольне зважування, під час якого виявилось, що під час перевантаження вагона виявлено брутто 92 300 кг, тара 24 200 кг, нетто 68 100 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 1 900 кг. На поверхні вантажу виявлено: навантаження трапецевидне, не ущільнено, зі скосами до бортів та торцевих дверей з обох сторін. Маркування відсутнє. За напрямком руху поїзда над 1-м люком виявлено два заглиблення розміром 250 мм х 100 мм х 250 мм, 350 мм х 150 мм х 350 мм. Слідів ходіння не виявлено. З лівої сторони неконструктивне прилягання кришки 1-го люка до арміровочного листа, є зазор довжиною 250-300 мм х 25-30 мм. Видно старі сліди просипання вантажу. Вагон в технічному відношенні справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки закриті. На момент огляду та видачі просипання вантажу не було.

Положеннями статті 24 Статуту встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до положень статті 52 Статуту, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Отже, стаття 24 Статуту передбачає саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч. 3 ст. 129 Статуту).

Підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені в комерційному акті.

Як вже зазначалося вище в комерційних актах № 388103/134, № 388103/130, № 388103/143, № 388103/142 та № 388103/129 зафіксована недостача вантажу, а також, зокрема, зазначено:

- в комерційному акті № 388103/134 від 26.08.2023: «Зліва за напрямком руху поїзда над 5-6 м люк, є воронкоподібне заглиблення розміром 70-80 см х 90-100 см х 50-60 см. В місцях заглиблення маркування відсутнє»;

- в комерційному акті № 388103/130 від 24.08.2023: «Маркування відсутнє. За напрямком руху поїзда над 1-м люком по середині вагону біля торцевих дверей виявлено воронкоподібне заглиблення розміром 600-700 мм х 500 м х 400 м»;

- в комерційному акті № 388103/143 від 31.08.2023: «Зліва по руху поїзда над 2-3 м люк, є воронкоподібне заглиблення розміром 50-60 см х 50-60 см х 50-70 см»;

- в комерційному акті № 388103/142 від 31.08.2023: «Зліва по руху поїзда над 2-3 м люками, є воронкоподібне заглиблення розміром 90-100 см х 60-70 см х 60-70 см»;

- в комерційному акті № 388103/129 від 24.08.2023: «Маркування відсутнє. За напрямком руху поїзда над 1-м люком виявлено два заглиблення розміром 250 мм х 100 мм х 250 мм, 350 мм х 150 мм х 350 мм».

Враховуючи зазначене, оскільки в комерційних актах № 388103/134, № 388103/130, № 388103/143, № 388103/142 та № 388103/129 зазначено, що при огляді вагонів були виявлені поглиблення, порушено маркування, суд приходить до висновку, що такий вантаж (вугілля) було втрачено (викрадено), а тому посилання відповідача на те, що позивачем безпідставно включено до складу збитків вартість за недостачу вантажу за вагонами № 56350424, № 56834591, № 65331449, № 63005045 та № 52365202 в сумі 19 853, 09 грн є необґрунтованими.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок вартості втраченого вантажу за вагонами № 60455177, № 56964943, № 63366959, № 52365202, № 61190054, № 63522957, № 60666351, № 62912613, № 62948807, № 63870760, № 60088408, № 53495800, № 56350424, № 56834591, № 65331449, № 63005045, № 54751524, № 63869523, № 62314612, № 62314588 в розмірі 129 201, 05 грн (а. с. 9), суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Згідно вимог ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Враховуючи зазначене, оскільки при перевезенні залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу вагонів № 60455177, № 56964943, № 63366959, № 52365202, № 61190054, № 63522957, № 60666351, № 62912613, № 62948807, № 63870760, № 60088408, № 53495800, № 56350424, № 56834591, № 65331449, № 63005045, № 54751524, № 63869523, № 62314612, № 62314588, прийнятих до перевезення, в зв`язку з чим виявилась нестача вантажу на загальну суму 129 201, 05 грн. Відповідачем, у свою чергу, не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, доказів відшкодування на користь позивача заявлених до стягнення збитків не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення вартості нестачі вантажу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 129 201, 05 грн збитків.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗВ» (85621, Донецька область, Мар`їнський район, село Вовчанка (п), вулиця Нагорна, будинок 1-а, ідентифікаційний код 33959754) 129 201 (сто двадцять дев`ять тисяч двісті одну) грн 05 коп. збитків та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань