ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. Справа№ 910/10592/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Козир Т.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРУП"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023

у справі №910/10592/23 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп"

про стягнення 177 539,28 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" (далі - ТОВ "Гудгрейноіл") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" (далі - ТОВ "ВВТ Груп") про стягнення 177 539,28 грн, з яких: 170 583,43 грн - основний борг, 4 992,97 грн - інфляційні втрати, 1 962,88 грн - 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки сільськогосподарської продукції №397-04/22С від 28.04.2022 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23 позовні вимоги ТОВ "Гудгрейноіл" задоволено повністю, стягнуто на користь останнього з ТОВ "ВВТ Груп" основну заборгованість в сумі 170 583,43 грн, 3% річних в сумі 1 962,88 грн, інфляційні втрати в сумі 4 992,97 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності факту поставки позивачем відповідачу товару на суму 1 218 453,04 грн та отримання останнім відшкодування ПДВ; за поставлений товар ТОВ "ВВТ Груп" розрахувалося частково у розмірі 1 047 869,61 грн, а відтак сума основної заборгованості становить 170 583,43 грн (1 218 453,04 грн - 1 047 869,61 грн); за перерахунком суду обґрунтований розмір 3% річних становить 1962,88 грн, а інфляційних втрат - 4 992,97 грн, а відтак позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ "ВВТ Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення є незаконним та необґрунтованим.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ "ВВТ Груп" наголосило на тому, що у відповідності до положень пункту 4.2. договору строк оплати 10% ціни договору (119 250,00 грн) не настав, оскільки в порушення умов 5.1. договору ТОВ "Гудгрейноіл" не надало доказів надсилання оригіналу листа на фірмовому бланку, зокрема в електронній формі.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023 апеляційну скаргу ТОВ "ВВТ ГРУП" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10592/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ "ВВТ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

26.10.2023 матеріали справи №910/10592/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 апеляційну скаргу ТОВ "ВВТ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

08.11.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, яке було розглянуто колегією суддів після повернення головуючого судді з навчання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ВВТ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; ТОВ "Гудгрейноіл" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 11.12.2023.

ТОВ "Гудгрейноіл" скористалося правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подало два аналогічні відзиви на апеляційну скаргу відповідача, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, ТОВ "Гудгрейноіл" зазначило, що після отримання товару від ТОВ "ВВТ Груп" не надходило жодних претензій чи зауважень щодо порушення позивачем зобов`язань за договором, а навпаки у своєму гарантійному листі відповідач підкреслив, що не відмовляється від проведення розрахунку за поставлений товар.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом, 28.04.2022 між ТОВ "ВВТ Груп" (далі за текстом договору - Покупець) та ТОВ "Гудгрейноіл" (далі за текстом договору - Постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №397-04/22С, за умовами пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець - прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: соняшник (код Товару згідно з УКТ ЗЕД), урожаю 2021 року, в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.1. договору поставці підлягає соняшник (код ) у кількості 75,000 тонн (+/- 10%), ціною без ПДВ за одну метричну тонну 13 947,37 грн, загальною вартістю 1 192 500,14 грн (разом з ПДВ).

За кожен тонно-відсоток перевищення масової частки олії в перерахунку на суху речовину (тобто більше 50,0%), здійснюється доплата (збільшення ціни по договору) у розмірі 159,00 грн/тонна.

За кожен тонно-відсоток зменшення масової частки в олії в перерахунку на суху речовину (тобто менше 50,0%), здійснюється зниження (зменшення ціни по договору) в розмірі 238,50 грн/тонна.

Загальна вартість товару складає 1 192 500,14 грн +/- 10% в т.ч. ПДВ (пункт 2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору визначено, що Постачальник поставляє товар Покупцеві в заліковій вазі на умовах поставки DAP відповідно до умов Інкотермс 2020 - ТОВ "ВВТ Грейн" (адреса: 32101, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н., смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1) в подальшому - "елеватор поставки", автомобільним транспортом. Базис поставки DAP використовується з урахуванням умов, визначених в цьому договорі.

Строк постачання товару - з 02.05.2022 до 16.05.2022 включно. Поставка товару партіями допускається (пункт 3.2. договору).

За умовами пункту 3.3. договору узгоджено, що товар поставляється на елеватор поставки на ім`я Покупця. Оплату послуг елеватора поставки із сушіння, очищення, підробці та обліку товару та другі непередбачувані витрати здійснює Покупець. Після доведення якості партії товару елеватором поставки до показників, що зазначені в розділі 6 даного Договору (не гірше). Постачальник компенсує витрати покупця, підтверджені рахунками, виставленими елеватором поставки за надані покупцю послуги.

Згідно з положеннями пункту 3.4. договору Постачальник несе всі ризики втрати (пошкодження) товару до моменту передачі його Покупцеві в місці поставки, вказаному в пункті 3.1. цього договору. Обов`язок Постачальника по поставці товару вважається виконаним з моменту приймання товару елеватором поставки на ім`я Покупця.

Відповідно до пункту 3.5. договору датою поставки товару Постачальником вважається фактична його передача Покупцеві на елеваторі поставки в заліковій вазі та наданням Покупцю видаткової накладної на товар. Під терміном "залікова вага" розуміється фізична вага товару, зменшена на розрахункову величину маси відхилень від показників якості по вмісту вологи та сміттєвої домішки, які визначені в пунктів 6.1. договору.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється у заліковій вазі відповідності до чинного законодавства України (пункт 3.6. договору).

Умови оплати поставленого товару визначені пунктом 4.1. договору, згідно якого:

- 86 % вартості кожної партії товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5-7 банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку та за умови виставлення рахунку та підписання даного договору;

- 14 % вартості партії товару протягом 2 банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ відповідачем, відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних позивача. Позивач має реєструвати податкові накладні в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням відповідачу квитанцій щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами (пункт 11.1. даної угоди).

29.04.2022 між ТОВ "ВВТ Груп" та ТОВ "Гудгрейноіл" укладено додаткову угоду №1, якою сторони внесли зміни, зокрема до пунктів 2.1., 2.2. договору, відповідно до яких була збільшена ціна за одну метричну тонну до 14 013,16 грн (без ПДВ), а відтак загальна вартість товару становить 1 198 125,18 грн (разом з ПДВ).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 218 453,04 грн, що підтверджується видатковими накладними: №122 від 09.05.2022 на суму 411 007,05 грн, №124 від 12.05.2022 на суму 420 925,78 грн та №126 від 13.05.2022 на суму 386 520,21 грн, копії яких містяться в матеріалах даної справи.

Також позивачем здійснено реєстрацію податкових накладних: від 09.05.2022 №11 на суму 411 007,05 грн (разом з ПДВ), від 12.05.2022 №20 на суму 420 925,78 (разом з ПДВ) та від 13.05.2022 №24 на суму 386 520,21 (разом з ПДВ), про що відповідача було повідомлено листами на електронні адреси останнього.

За вказаний товар відповідач розрахувався частково у розмірі 1 047 869,61 грн, що підтверджується банківською випискою по контрагенту - відповідача за період з 28.04.2022 по 07.06.2023, копія якої міститься в матеріалах даної справи.

10.10.2022 ТОВ "Гудгрейноіл" звернулося до ТОВ "ВВТ Груп" з листом-вимогою від 04.10.2020 №136/22, в якому вимагало сплатити заборгованість за поставлений за договором товар у розмірі 170 583,43 грн.

Гарантійним листом від 16.11.2022 ТОВ "ВВТ Груп" повідомило ТОВ "Гудгрейноіл" про відсутність можливості сплатити 14% вартості товару у зв`язку із неотриманням відшкодування ПДВ.

У підтвердження отримання відповідачем відшкодування ПДВ позивачем подано реєстр відшкодування ПДВ, з якого, зокрема, вбачається отримання відповідачем такого відшкодування: 07.02.2023 в сумі 2 308 414,00 грн, 02.03.2023 в сумі 807 896,00 грн, від 17.04.2023 в сумі 2 805 527,00 грн, від 25.04.2023 в сумі 6 148 405,00 грн та від 25.04.2023 в сумі 742 198,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 09.05.2023 ТОВ "Гудгрейноіл" звернулося до ТОВ "ВВТ Груп" з претензією №68/23 від 09.05.2023, в якій вимагало сплатити борг за поставлений товар у розмірі 170 583,43 грн, а також 3 770,75 грн інфляційних втрат та 1247,83 грн 3% річних. Однак вказана претензія була залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з несплатою ТОВ "ВВТ Груп" у повному обсязі вартості поставленого йому товару за договором поставки сільськогосподарської продукції №397-04/22С від 28.04.2022, ТОВ "Гудгрейноіл" звернулося з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 170583,43 грн основного боргу, 4 992,97 грн інфляційних втрат та 1 962,88 грн 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи із нижчезазначеного.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається його змістом, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, тобто дослідити відповідні умови договору з зазначенням своїх висновків за результатами такої оцінки у прийнятому судовому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №914/4127/21.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що за правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладення ТОВ "Гудгрейноіл" та ТОВ "ВВТ Груп" договору поставки сільськогосподарської продукції №397-04/22С від 28.04.2022 було спрямоване на отримання останнім товару та одночасного обов`язку по здійсненню його оплати у встановлений договором строк.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до пунктів 3.4., 3.5. договору обов`язок Постачальника по поставці товару вважається виконаним з моменту приймання товару елеватором поставки на ім`я Покупця. Датою поставки товару Постачальником вважається фактична його передача Покупцеві на елеватор поставки в заліковій вазі та наданням Покупцю видаткової накладної на товар.

Положеннями статті 691 та частини 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, умови оплати поставленого товару визначені пунктом 4.1. договору, згідно якого:

- 86 % вартості кожної партії товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5-7 банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку та за умови виставлення рахунку та підписання даного договору;

- 14 % вартості партії товару протягом 2 банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ відповідачем, відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних позивача. Позивач має реєструвати податкові накладні в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням відповідачу квитанцій щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом та не заперечувалося апелянтом, ТОВ "Гудгрейноіл" поставило ТОВ "ВВТ Груп" продукцію на загальну суму 1218453,04 грн, що підтверджується видатковими накладними: №122 від 09.05.2022 на суму 411 007,05 грн, №124 від 12.05.2022 на суму 420 925,78 грн та №126 від 13.05.2022 на суму 386 520,21 грн, а також товарно-транспортними накладними: №1 від 05.12.2022, №1 від 06.05.2022, №72 від 12.05.2022, копії яких містяться в матеріалах даної справи.

Вищезазначені накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками ТОВ "Гудгрейноіл" та ТОВ "ВВТ Груп" без жодних претензій та зауважень.

Разом із видатковими накладними позивачем було виставлено рахунки на оплату на загальну суму 1 218 453,04 грн: №115 від 09.05.2022 на суму 411 007,05 грн, №122 на суму 420 925,78 грн та №128 на суму 386 520,21 грн.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що позивачем здійснено реєстрацію податкових накладних: від 09.05.2022 №11 на суму 411 007,05 грн (разом з ПДВ), від 12.05.2022 №20 на суму 420 925,78 (разом з ПДВ) та від 13.05.2022 №24 на суму 386520,21 (разом з ПДВ).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №18858 віл 13.06.2022 вищезазначені податкові накладні були зареєстровані 08.06.2022.

На підтвердження отримання відповідачем відшкодування ПДВ позивачем подано реєстр відшкодування вказаного податку, з якого, зокрема, вбачається отримання відповідачем такого відшкодування: 07.02.2023 в сумі 2 308 414,00 грн, 02.03.2023 в сумі 807896,00 грн, від 17.04.2023 в сумі 2 805 527,00 грн, від 25.04.2023 в сумі 6 148 405,00 грн та від 25.04.2023 в сумі 742 198,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що строк оплати вартості поставленої продукції настав.

Однак у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на положення пунктів 4.2., 5.1. договору, ТОВ "ВВТ Груп" зазначило про правомірність несплати 10% ціни договору (119250,00 грн) у зв`язку з ненаданням ТОВ "Гудгрейноіл" доказів надсилання листа на фірмовому бланку, яким підтверджується, що поставлений товар є його безпосередньою власністю та придбаний ним безпосередньо у підприємства-сільгоспвиробника - суб`єкта оподаткування податком на додану вартість.

За частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 4.2. договору у випадку порушення постачальником вимог пункту 5.1. договору покупець має право притримати оплату товару у розмірі 10% від його загальної вартості до моменту усунення Постачальником такого порушення без застосування до Покупця будь-яких штрафних санкцій.

Згідно з умовами пункту 5.1. договору постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється за цим договором, є його безпосередньою власністю та придбаний ним безпосередньо у підприємства-сільгоспвиробника - суб`єкта оподаткування податком на додану вартість.

Водночас, у договорі відсутні умови, які визначали б, коли саме Постачальник має надати покупцю, передбачений пунктом 5.1. договору оригінал листа, а відтак, вирішуючи це питання, колегія суддів виходить із загальних положень законодавства про купівлю-продаж.

Так, згідно з частиною 2 статті 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За наведених підстав колегія суддів вважає, що такі документи мали бути надані одночасно з товаром, який був поставлений позивачем та прийнятий відповідачем.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи підтверджених належними доказами зауважень покупця з цього приводу, а сама продукція була прийнята без жодних претензій та зауважень, у суду відсутні підстави вважати, що позивач не виконав передбачене пунктом 5.1. договору зобов`язання.

Разом із цим, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в самому договорі (пункт 1.2.) Постачальником гарантовано, що товар є його безпосередньою власністю та придбаний ним безпосередньо у підприємства-сільгоспвиробника - суб`єкта оподаткування податком на додану вартість.

Крім цього, всі рахунки виставлялися з урахуванням ПДВ, а податкові накладні з урахуванням зазначеного податку були зареєстровані.

Таким чином, скаржником неправомірно притримано оплату товару у розмірі 10% ціни договору.

Відповідно до банківської виписки по контрагенту - ТОВ "ВВТ Груп" за період з 28.04.2022 по 07.06.2023 вартість поставленої продукції була частково сплачена у розмірі 1 047 869,61 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повної оплати поставленого позивачем товару за договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у апелянта основної суми заборгованості за поставлений, але неоплачений товар, у розмірі 170 583,43 грн (1 218 453,04 грн - 1 047 869,61 грн), а тому позовна вимога про стягнення вказаної суми боргу підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем коштів за поставлений товар, позивачем нараховано до стягнення 1 962,88 грн 3% річних, нарахованих за період з 10.02.2023 по 29.06.2023 на суму боргу у розмірі 170 583,43 грн, та 4 992,97 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого 2023 по травень 2023 на суму боргу у розмірі 170583,43 грн.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 2 статті 14 ГПК України).

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина 2 статті 237 ГПК України).

З огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та процентів за відповідний період, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 962,88 грн 3% річних та 4 992,97 грн інфляційних втрат.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апелянта про ухвалення господарським судом рішення з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ "ВВТ Груп" має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись статтями 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10592/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10592/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Т.П. Козир

О.В. Агрикова