ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024м. ДніпроСправа № 904/5841/23

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовтень-3", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 62 230 грн 74 коп. за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 21.10.2013 № 616 та договором про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію від 21.12.2022 № 42

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 27.10.2023 № 8381/09, в якому просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовтень-3" заборгованість в сумі 62 230 грн 74 коп., з яких: 59 000 грн 00 коп. - основний борг, 1 454 грн 79 коп. - 3% річних, 1 775 грн 95 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 21.10.2013 № 616 та договору про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію від 21.12.2022 № 42.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати вартості теплової енергії, спожитої у період березень-квітень, жовтень 2021.

У поданій позовній заяві викладене клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

28.12.2023 до суду від відповідача через систему «Електронний суду» надійшов відзив на позов, в якому сонатній вказує про те, що частково визнає заборгованість в розмірі 50 000 грн 00 коп., оскільки до відкриття провадження у справі ОСББ «Жовтень-3» сплатило на рахунок позивача 9 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 1226 від 30.10.2023 на суму 5 000 грн 00 коп. та № 1227 від 31.10.2023 на суму 4 000 грн 00 коп., а також актом звірки взаємних розрахунків станом на 1 листопада 2023 року, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств, з якого вбачається, що сума заборгованості за договором № 616 від 21.10.2013 становить 50 000 грн 00 коп.

З огляду на викладене відповідач просить суд закрити провадження в частині стягнення основного боргу у сумі 9 000 грн 00 коп.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір 3% річних до суми 10 грн 00 коп. та витрат від інфляції до суми 10 грн 00 коп.

Також відповідачем у відзиві на позов зазначено попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат , які останній поніс у сумі 1 700 грн 00 коп., розмір судових витрат понесених в зв`язку з розглядом даної справи не є остаточним, докази на підтвердження яких буде надано додатково у відповідності зі ст. 129 ГПК України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуги з постачання теплової енергії, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність заборгованості за надані послуги, наявність оплати, наявність/ відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

21.10.2013 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація, продавець, позивач) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Жовтень-3" (покупець, споживач, відповідач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 616 (а.с. 10-12).

За умовами п. 1.1 договору теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання протягом року (п. 2.1 договору).

Відповідно до пп. 3.2.5 п. 3.2 договору споживач-покупець, окрім іншого, зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 6.1 договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 договору).

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Тариф на постачання теплової енергії з 01.01.2011 складає 256 грн 25 коп. за 1 Гкал з ПДВ (п. 6.3 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 20.10.2014 керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України (п. 10.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не було письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, типовий договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 616 від 21.10.2013 був чинним протягом спірного періоду.

На виконання умов договору, позивач у період березень - квітень 2021 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 182 807 грн 91 коп.

На підтвердження зазначеного факту АТ "Криворізька теплоцентраль" суду надано акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

№5253 від 31.10.2021 за жовтень 2021 року у кількості 8,73Гкал на суму 14 855 грн 70 коп. (а.с. 80);

№3712 від 30.04.2021 за квітень 2021 року у кількості 21,93Гкал на суму 43 418 грн 51 коп. (а.с. 21);

№ 2455 від 31.04.2021 за березень 2021 року у кількості 62,9Гкал на суму 124 533 грн 70 коп. (а.с. 22).

Зазначені акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) містять посилання на договір №616 від 21.10.2013 та підписи сторін скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи 05.11.2022 відповідач звернувся до позивача з заявою від 02.11.2022, в якій просив заключити з ОСББ "Жовтень-3" договір реструктуризації заборгованості в сумі 200 000 грн 00 коп. на десять місяців, 20 000 грн 00 коп. в місяць. Оплату гарантував.

На підставі вказаної заяви, 21.12.2022 між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (підприємство) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Жовтень-3" (боржник) укладено договір № 42 про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію, відповідно до п. 1.1 якого з 21.12.2022 підприємство надає боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за теплову енергію, що утворилася за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 616 від 21.10.2013, яка станом на 21.12.2022, складає 192 000 грн 00 коп.

Щомісячна сума платежу з погашення реструктуризованої заборгованості на період з 21.12.2022 по 30.09.2023 становить 19 200 грн 00 коп. (п. 1.2 договору).

Підпунктом 2.2.2 п. 2.2 договору сторони визначили, що підприємство має право у разі прострочення боржником оплати обов`язкової щомісячної суми, згідно умов розділу 1 цього договору, більше, як на 30 (тридцять) календарних днів, в односторонньому порядку розірвати цей договір та без попередження боржника звернутися до суду щодо примусового стягнення заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 2.3 договору боржник зобов`язаний забезпечити своєчасне погашення боргу за теплову енергію, а саме щомісячно здійснювати погашення реструктуризованої заборгованості відповідно до а. 1 цього договору; у разі відчуження приміщення сплатити невнесену суму реструктуризованої заборгованості у повному обсязі не пізніше одного місяця з дня укладання договору відчуження.

Договір набуває чинності з 21.12.2022 і діє до 30.09.2023 (п. 4.1 договору).

У разі порушення боржником зобов`язань викладених у абзаці 1 п. 2.3 цього договору, а саме щомісячної несплати реструктуризованої заборгованості, підприємство має право звернутися до суду для стягнення заборгованості в примусовому порядку з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідач частково розрахувався за поставлену теплову енергію, сплативши на рахунок позивача грошові кошти у сумі 133 000 грн 00 коп., що підтверджується картками рахунку № 361 за період з 21.12.2022 по 31.10.2023 (а.с. 68-70).

Звертаючись з даним позовом позивач вказує, що в порушення умов п. 1 договору про реструктуризацію заборгованості відповідач не повністю виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим залишок несплаченої суми становить заборгованості 59 000 грн 00 коп.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 62 230 грн 74 коп., з яких: 59 000 грн 00 коп. - основний борг, 1 454 грн 79 коп. - 3% річних, 1 775 грн 95 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 21.10.2013 № 616 та договору про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію від 21.12.2022 № 42, що і є причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Враховуючи викладене, відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати отриманих за договором послуг.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Між тим, відповідач своїх зобов`язань в частині оплати за поставлену теплову енергію відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 21.10.2013 № 616 та договору про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію від 21.12.2022 № 42 не виконав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 50 000 грн 00 коп. відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 50 000 грн 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення заборгованості в частині суми основного боргу в розмірі 9 000 грн 00 коп., господарський суд зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Разом з тим, за наданими відповідачем платіжними інструкціями №1226 від 30.10.2023 та № 1227 від 31.10.2023, яка міститься в додатках до відзиву на позов, вбачається, що останнім 30.10.2023 та 31.10.2023 було здійснено оплату у загальному розмірі 9 000 грн 00 коп.

Отже, на час відкриття провадження у справі (29.11.2023), та на день звернення позивача до суду предмет спору в частині вимог зі стягнення передоплати у розмірі 9 000 грн 00 коп. був відсутній, що є підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено акт звірки взаємних розрахунків станом на 1 листопада 2023 року, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств, з якого вбачається, що сума заборгованості за договором № 616 від 21.10.2013 становить 50 000 грн 00 коп.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1 454 грн 79 коп. за загальний період з 01.01.2023 по 27.10.2023 та інфляційні втрати за період з січня 2022 року по вересень 2023 року у розмірі 1 775 грн 95 коп.

Разом з цим, на усій території України, 24.02.2022 був введений воєнний стан внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та загострення бойових дій.

Постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кармелюка-11" створено для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовтень-3" виступає у спірних відносинах з виконавцем саме як колективний споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників) та договір укладений для забезпечення та сприяння співвласникам будинку в отриманні житлово комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.

А тому, приписи постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 щодо заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг розповсюджуються на спірні правовідносини.

Доказів того, що споживання за спірним договором відбувалося не лише мешканцями будинку, а і суб`єктами господарювання матеріали справи не містять.

З огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, в частині заборони на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних втрат, процентів річних в період дії воєнного стану, не підлягають задоволенню, як такі, що нараховані позивачем: 3% річних у розмірі 1 454 грн 79 коп. за загальний період з 01.01.2023 по 27.10.2023 та інфляційні втрати за період з січня 2022 року по вересень 2023 року у розмірі 1 775 грн 95 коп.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2023 у справі №904/4176/22, від 12.06.2023 у справі №904/4310/22, від 04.12.2023 у справі №904/4188/22.

З огляду на те, що 3% річних та інфляційні втрати задоволенню не підлягають, клопотання відповідача про зменшення розмірі 3% річних та інфляційних втрат господарським судом до уваги не приймається.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає основний борг за поставлену теплову енергію у розмірі 50 000 грн 00 коп.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовтень-3" (50096, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кропивницького, буд. 83 А, ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) 50 000 грн 00 коп. основного боргу, 2 156 грн 49 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.01.2024.

Суддя І.А. Рудь