Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ"
про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката у справі
про стягнення 76 146,15 грн,
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" про стягнення 76 146,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за договором субпідряду №1198/13 від 26.03.2020, свої зобов`язання в частині оплати, виконаних позивачем робіт, не здійснено, чим порушено договірні зобов`язання, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення заборгованості у розмірі 76 146,15 грн, з яких: 52 961,61 грн - основна сума боргу, 1 721,32 грн - пеня, 3 426,07 грн - 3% річних та 18 037,15 грн - інфляційні втрати.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.
29.09.2023 через підсистему "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" подано відзив на позовну заяву.
21.11.2023 через підсистему "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" подано відповідь на відзив.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2024 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" заборгованість у розмірі 52 961 грн 61 коп., пеню у розмірі 1 721 грн 32 коп., 3% річних у розмірі 3 426 грн 07 коп., інфляційні втрати у розмірі 18 037 грн 15 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 147 грн 20 коп.

22.01.2024 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" надійшла заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, у якій позивач просить суд покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

29.01.2024 через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, в якому зазначено, що наданий позивачем акт наданих послуг від 19.01.2024 не містить зазначення вартості кожної послуги з переліку окремо, а містить лише загальну вартість. При цьому, відповідач звертає увагу, що частина послуг, зазначених в акті, не є складовою правничої допомоги, що пов`язана з розглядом справи в суді.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 12.10.2023 (далі - договір), який був укладений між Адвокатським бюро "Святослава Халабурдіна" (далі - бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" (далі - клієнт).

За умовами пункту 1.1 договору бюро зобов`язується власними та/або залученими силами надавати клієнту правову допомогу, пов`язану з захистом прав та законних інтересів клієнта у зв`язку зі стягненням у судовому порядку заборгованості за договором №1198/13 на виконання робіт з монтажу металопластикових віконних та дверних блоків, виготовлення та встановлення відливів на будівництві індивідуальної котеджної забудови та головного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту по вул. Богатирській на північ від затоки Верблюд, урочище Оболонь у Оболонському районі м. Києва ІІІ черга будівництва. Житловий будинок №3 із дитячим дошкільним закладом тимчасового перебування від 26.03.2020 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест", а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що правова допомога за договором може включати: дослідження обставин виникнення заборгованості за договором №1198/13 від 26.03.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"; надання клієнту консультацій та роз`яснень з правових питань, пов`язаних зі стягненням у судовому порядку заборгованості за договором №1198/13 від 26.03.2020; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором №1198/13 від 26.03.2020 для її підписання клієнтом і подання до суду; представництво клієнта в суді у рамках розгляду справи за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" про стягнення заборгованості за договором №1198/13 від 26.03.2020 з необхідними для того повноваженнями, наданими законом учаснику справи.

За надання правової допомоги за договором клієнт сплачує бюро винагороду (гонорар) в розмірі 15 000, 00 грн (пункт 3.1 договору).

За актом наданих послуг від 19.01.2024 до договору про надання правничої допомоги від 12.10.2023 бюро надало, а клієнт отримав послуги вартістю 15 000,00 грн, а саме: дослідження обставин виникнення заборгованості за договором №1198/13 від 26.03.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест"; консультації та роз`яснення для клієнта з правових питань, пов`язаних зі стягненням у судовому порядку заборгованості за договором субпідряду №1198/13 від 26.03.2020; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором №1198/13 від 26.03.2020 та подання її до суду, за якою ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 відкрито провадження у справі №910/16521/23; складання та подання відповіді на відзив по справі №910/16521/23.

При цьому, у вищевказаному акті сторони відмітили, що жодних претензій з приводу послуг бюро та їх вартості клієнт не має.

З урахуванням наданих доказів, представник позивача вказує про понесення адвокатських витрат у розмірі 15 000 грн за надану правничу допомогу в межах справи №910/16521/23.

Судом встановлено, що Халабурдін Святослав Володимирович є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п.2 ч.5 ст. 129 ГПК України).

Так, судом враховано, що дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не є складною, зважаючи, що предметом спору є стягнення заборгованості на підставі підписаних без заперечень та зауважень відповідачем актів форми КБ-2в, довідки форми КБ-3 та акту за договором підряду, а відтак обставини даної справи не потребували додаткових даних, на підставі яких суд би встановлював наявність або відсутність заборгованості за договором підряду, тобто дана справа є звичайним розрахунковим спором.

Водночас, суд враховує, що включення до складу наданих адвокатом послуг, таких як "дослідження обставин виникнення заборгованості", "консультації та роз`яснення для клієнта з правових питань" не можуть бути виділені в окремий вид послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються послугами "складання позовної заяви та її подання" у даній справі.

При цьому, суд враховує, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача а отже є визначеним (Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 7000, 00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (01104, м. Київ, вул. Бастіонна, 14А, офіс 42, ідентифікаційний код 39534785) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-ХХІ" (61023, м. Харків, вул. Весніна, 5, ідентифікаційний код 33478156) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 31.01.2024.

Суддя Л.Г. Пукшин