ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2024 Справа №905/1438/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Кучерявої О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №905/1438/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД», м.Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЄКС», м.Маріуполь

про стягнення 608 577,54 гривень

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД» звернулось до Господарського суду Донецької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» про стягнення боргу у розмірі 608 577,54 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки (із дистриб`юторським застереженням) від 01.07.2020 №18 в частині оплати за поставлений товар.

Разом з позовною заявою позивачем наданий попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які останній очікує понести в зв`язку із розглядом справи, у тому числі витрати на правничу допомогу адвоката, пов`язані зі справою в розмірі 18 750, 00 грн. Позивач зазначив, що докази для підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 для розгляду даної справи визначено суддю Кучеряву О.О.

Ухвалою суду від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1438/23, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Встановлено позивачу та відповідачу строки для надання документів по справі. Роз`яснено відповідачу обов`язок відповідно до положень ст.42 Господарського процесуального кодексу України у виконання приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модуль), що забезпечує обмін документами.

Згідно спільного розпорядження голови та керівника апарату Господарського суду Донецької області від 25.05.2023 № 6-р, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, продовжено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з урахуванням Рішення зборів суддів від 13.06.2022 №1, а саме: суддям та працівникам апарату суду виконання посадових обов`язків в змішаному режимі, учасникам судових засідань рекомендовано утримуватись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов`язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року № 1137 затверджено Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Згідно із п. 3 Загальної частини Положення Портал Дія призначений для реалізації права кожного на доступ до електронних послуг та інформації про адміністративні та інші публічні послуги, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (у тому числі відповідно до Закону України «Про звернення громадян»), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням.

Суд зазначає, що 06.11.2023 судом було здійснено підписку позивача на отримання процесуальних документів електронною поштою по справі №905/1438/23, зокрема: за електронною адресою позивача: , (вказані електронні пошти зазначені позивачем на титульному аркуші позовної заяви).

Суд вбачає за необхідне зазначити, що після підписання електронним цифровим підписом судді процесуальних документів по справі, програма «Діловодство спеціалізованого суду» направляє автоматично всім учасникам справи всі процесуальні рішення на їх електронні пошти. При цьому, відомості у програмі «Діловодство спеціалізованого суду» містяться щодо дати доставки електронного листа позивачу.

Одночасно, означена ухвала була доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд» про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку документу до електронного кабінету.

Відповідачем станом на 01.02.2024 обов`язок відповідно до положень ст.42 Господарського процесуального кодексу України у виконання приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модуль), що забезпечує обмін документами не виконав.

Судом встановлено, що згідно із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» () є: 87554, Донецька обл., місто Маріуполь, бульвар Шевченка, будинок 289, квартира 88.

Таким чином, останнім відомим місцезнаходженням відповідача є місто Маріуполь, яке відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

За розміщеною на офіційному веб-сайті поштового оператора АТ «Укрпошта» інформацією відділення поштового зв`язку 87554 у місті Маріуполь тимчасово не функціонує.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи №905/1438/23 на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» (розділ «Повідомлення для учасників судового процесу») розміщено відповідне оголошення.

Окрім того, ухвала суду від 06.11.2023 розміщена в ЄДРСР, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень»), та відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з нею у цьому реєстрі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Положеннями частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення складено 05.02.2024 у зв`язку із веденням на території України воєнного стану та об`єктивною неможливістю розгляду справи у строк, встановлений ст.248 ГПК України, з урахуванням віддаленого режиму роботи суду в умовах воєнного стану.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

В С Т А Н О В И В

01.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ОЛІС ЛТД» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» (далі -дистриб`ютор, відповідач) укладено договір поставки №18 (із дистриб`юторським застереженням), за умовами п.2.1 якого постачальник зобов`язується протягом дії цього Договору передавати Дистриб`ютору Продукцію, окремими, попередньо узгодженими партіями, за цінами, в асортименті (за номенклатурою) у кількості, які узгоджуються шляхом виставлення рахунків та подальшого оформлення накладних чи інших документах, які є невід`ємною частиною даного Договору, а Дистриб`ютор зобов`язаний оплатити та прийняти продукцію в строки та на умовах, визначених цим Договором.

Загальний обсяг продукції, що поставляється за цим Договором, визначається протягом терміну дії Договору з урахуванням кількості і асортименту (номенклатури) Продукції за всіма поставленими, за цим Договором, окремим партіям Продукції (п.2.2. договору).

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість продукції, що поставляється за даним договором, вказуються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Сторони домовилися, що у разі відсутності окремої специфікації підписаної Сторонами на відповідну поставку, найменування (номенклатура, асортимент), ціна і кількість продукції вказуються у відповідній видаткової накладної на поставку Продукції, яка в даному випадку буде прирівнюватися до специфікації (п.2.3. договору).

Відповідно до п.3.1 договору сторони дійшли згоди про те, що Дистриб`ютор бере на себе зобов`язання з реалізації продукції на наступній території: м.Маріуполь, Донецька обл.

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що відповідно до ст. 190 Господарського кодексу України, ціна на Продукцію є вільною. Ціна на Продукцію визначається в Накладних та/або Специфікаціях при передачі кожної партії Продукції. Ціна на Продукцію встановлюється в національній валюті України - гривні, з врахуванням податку на додану вартість.

Розділом 5 договору сторони визначили умови оплати.

Дистриб`ютор зобов`язується провести повний розрахунок за отриману партію Продукції протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня, які починають вираховуватися з дати отримання Продукції зазначеної у Накладній (п.5.1 договору).

Розрахунок проводиться у гривнях шляхом перерахування Дистриб`ютором на розрахунковий рахунок Постачальника грошової суми за погоджену партію Продукції, зазначену у Рахунку (п.5.2 договору).

Днем проведення оплати вважається день заходження, на розрахунковий рахунок Постачальника грошових коштів, за поставлену Дистриб`ютору Продукцію, у повному розмірі. Оплата вважається проведеною без порушення строків передбачених у п. 5.1. цього Договору лише у разі отримання Постачальником повної суми за партію Продукції зазначену в накладній (п.5.3 договору). .

У разі не перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника грошових коштів, за отриману Продукцію, у повному розмірі, або перерахуванні лише частини від загального розміру грошових коштів, які повинні бути перераховані, у строки передбачені п. 5.1. цього Договору, вважається, що Дистриб`ютором порушені строки проведення розрахунків, за отриману партію Продукції, у зв`язку із чим у Постачальника виникає право застосування до Дистриб`ютора санкцій передбачених п. 9.З., 9.7. цього Договору (п.5.4 договору).

У разі порушення Дистриб`ютором строків проведення розрахунків Постачальник має право припинити поставки/реалізацію Продукції до часу повного розрахунку Дистриб`ютором за поставлену Продукцію (п.п.5.4.1 договору).

Сторони дійшли згоди, що припинення поставки/реалізації Продукції на підставах передбачених п.5.4.1 цього Договору не відноситься до порушення Постачальником будь-яких умов цього Договору та не тягне жодної відповідальності, останнього перед Дистриб`ютором (п.п.5.4.2 договору).

Згідно п.6.5 договору прийом Продукції здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965г.№ П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю від 24.04.1966г. № П-7, зі змінами.

Продукція вважається прийнятою за відсутності будь-яких зауважень по кількості, якості, відповідності Продукції умовам Договору, Накладній та/або Специфікації, з часу підписання Дистриб`ютором чи його представником Накладної на отриманий Продукції.

Перехід права власності, а також ризики пошкодження, випадкового знищення, втрати Продукції переходять від Постачальника до Дистриб`ютора із моменту підписання останнім чи його представником Накладної.

Відповідно до п. 6.12 договору сторони дійшли згоди, що особи, які підписують накладні визнаються Сторонами, як належним чином на те уповноважені. Сторони також домовилися вважати належним чином уповноваженими представниками сторін з питань узгодження цін, кількості, асортименту (номенклатури), місця і умов передачі Товару осіб, які підписують дані двосторонні документи, що є невід`ємною частиною цього Договору, якщо вони скріплені печатками сторін.

Відповідно до п. 9.1. договору забороняється одностороння зміна умов цього Договору. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України з урахуванням умов цього договору.

Договір набирає чинності з дати його укладання зазначеної в його шапці на першому листі. Договір діє до 31 грудня 2020 року включно, а в частині виконання взятих сторонам, за цим договором, зобов`язань до часу їх повного виконання. У разі відсутності заяви наданої однією із Сторін щодо припинення строку дії цього Договору, договір вважається автоматично пролонгованим на 12 календарних місяців на тих самих умовах що діяли на час пролонгації (п.11.1-11.3 договору).

Додатковою угодою до договору від 30.12.2021 сторони прийшли до згоди внести зміни до Договору, виклавши п. 11.2 Договору у наступній редакції:

« 11.2. Договір діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині виконання взятих Сторонами за цим Договором зобов`язань - до часу їх повного виконання. Якщо жодна зі Сторін не заявить до закінчення строку дії цього Договору про своє бажання розірвати його, Договір вважається автоматично пролонгованим на 12 календарних місяців на тих самих умовах, що діяли на час пролонгації».

Договір та додаткова угода підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, скріплені відтисками печаток підприємств. Доказів відмови від договору до матеріалів справи не надано.

На виконання умов договору поставки (із дистриб`юторським застереженням) від 01.07.2020 №18 Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД» здійснило поставку продукції Товариству з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» на загальну суму 608 577,54 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № ОЛ-0000816 від 07 лютого 2022 року на суму продукції 257 919,06 грн. (в т. ч. ПДВ 42 986,51 грн.),

- видатковою накладною № ОЛ-0001245 від 21 лютого 2022 року на суму 103 291,32 грн. (в т. ч. ПДВ 17 215,22 грн.),

- видатковою накладною № ОЛ-0001341 від 21 лютого 2022 року на суму продукції 240 789,96 грн. (в т. ч. ПДВ 40 131,66 грн.),

- видатковою накладною № ОЛ-0001407 від 21 лютого 2022 року на суму продукції 6 577,20 грн. (в т. ч. ПДВ 1 096,20 грн.).

Транспортування товару здійснювалось на підставі товарно-транспортних накладних: №ОЛ-0000816 від 07.02.2022; № ОЛ-0001245 від 21.02.2022; № ОЛ-0001407 від 21.02.2022; №ОЛ-0001341 від 21.02.2022.

Видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені відтисками печаток підприємств, товар одержаний представником відповідача без зауважень.

Будь-які претензії щодо якості, кількості, комплектності, супровідних документів, тари та інших недоліків поставленої продукції відповідачем суду не надані.

Таким чином внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманої продукції за Договором поставки №18 (із дистриб`юторським застереженням) від 01.07.2020 позивач звернулось до господарського суду з позовом у даній справі.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості за невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань зі своєчасної та повної оплати за поставлену продукцію.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Беручи до уваги правову природу укладеного договору поставки №18 (із дистриб`юторським застереженням) від 01.07.2020, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Вказаний договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договору, об`ємів поставки продукції та її якості, а також ціною, строками виконання та строку договору.

Як встановлено господарським судом, на підставі укладеного між сторонами договору позивачем поставлено відповідачу продукцію на суму 608 577,54 грн, що підтверджується видатковими накладними, наявними в матеріалах справи, які підписані уповноваженими особами останнього без жодних зауважень та заперечень.

Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача претензій щодо якості та/або комплектності поставленого за накладними товару.

За приписами частин першої, другої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами пункту 5.1. Договору встановлено, що Дистриб`ютор зобов`язується провести повний розрахунок за отриману партію Продукції протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня, які починають вираховуватися з дати отримання Продукції зазначеної у Накладній (п.5.1 договору).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 608 577,54 гривень, що підтверджується підписаними представниками сторін видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, які відповідають вимогам закону та є первинними документами, що фіксує факт здійснення господарської операції.

Позивач свої зобов`язання щодо поставки продукції за договором виконав, матеріали справи не містять доказів наявності заперечень щодо кількості поставленої продукції, а також порядку поставки та інших зауважень, на момент його фактичної передачі. Письмові повідомлення стосовно відмови від прийняття або оплати продукції відповідачем позивачу не надавались, а тому є підстави виникнення обов`язку у останнього щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позовних вимог не надав.

З урахуванням умов договору п. 5.1 строк оплати за зазначеними видатковими накладними є таким що настав.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» про стягнення основного боргу у розмірі 608 577,54 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п.5 ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом п.1 ч.4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» про стягнення боргу у розмірі 608 577,54 гривень задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЄКС» (87554, Донецька обл., місто Маріуполь, бульвар Шевченка, будинок 289, квартира 88, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД» (69014, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Карпенка-Карого, будинок 47, ) суму боргу в розмірі 608 577,54 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 128,66 гривень.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 05.02.2024.

Суддя О.О. Кучерява