ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р. Справа№ 910/8187/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 : Тютюнник Ю.О. - за ордером серія АА № 1390420 від 22.01.2024;

від ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»: Софіщенко В.А. - за довіреністю б/н від 10.01.2023.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на постанову Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8187/22 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8187/22 (суддя Чеберяк П.П.) відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про закриття провадження у справі; припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 ; введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; призначено керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 11.10.2023, закрити провадження у справі №910/8187/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки допущеним порушенням вимог щодо складання плану реструктуризації, а також залишено поза увагою та не наведено жодного обґрунтування щодо наданих кредитором доказів недобросовісності боржника, чим допущено порушення приписів ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за доводами скаржника, судом першої інстанції залишено поза увагою вимоги ст.ст. 116 та 124 Кодексу України з процедур банкрутства щодо обов`язку боржника обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, зокрема, розкриття та дослідження інформації про витрати боржника, про рух коштів та/або майна з часу виникнення заборгованості у 2013 році, що пов`язане із набранням законної сили рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2013 у справі № 2604/9944/12 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 517227,08 доларів США.

Також, скаржник наголошує на не дослідженні судом першої інстанції обставин, що свідчать про недобросовісність боржника, враховуючи подання кредитором доказів здійснення боржником діяльності із надання лікарських послуг та реалізацію товарів під власною торговельною маркою в мережі Інтернет із використанням нерухомого майна, що належить колишньому чоловікові боржниці. Такі обставини, на переконання скаржника, свідчать про отримання боржницею доходів та її недобросовісність з огляду на невиконання зобов`язань з погашення кредиторської заборгованості з 2013 року.

Окрім того, скаржник зазначає про відсутність належних доказів на підтвердження отримання доходів у вигляді заробітної плати від ТОВ НВП НП «Біола», що свідчить про бездіяльність боржника та ухилення від конструктивної співпраці з кредитором.

Отже, на думку апелянта, виявлені розбіжності та невідповідність плану реструктуризації боргів боржника вимогам Кодексу України з процедур банкрутства є підставою для закриття провадження у справі з огляду на приписи п. 1 ч. 7 ст. 123 та ч. 8 ст. 126 Кодексу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8187/22, розгляд справи призначено на 24.01.2024.

Боржник подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8187/22.

Так, заперечуючи доводи апеляційної скарги щодо недобросовісності боржника, ОСОБА_1 посилається на те, що не набувала спільного майна під час перебування у шлюбі, а колишній чоловік набув нерухоме майно у 2021 році. Боржниця не здійснює будь-якої діяльності, що пов`язана із лікарською практикою, оскільки не має відповідної освіти та ліцензії. Колишній чоловік надав тимчасове місце проживання у АДРЕСА_1 , а боржниця в свою чергу надавала маркетингові послуги для розвитку бізнесу колишнього чоловіка.

План реструктуризації розроблявся з урахуванням реальної ситуації щодо відсутності сталого доходу та працевлаштування, із можливістю корегування на вимогу арбітражного керуючого чи кредитора, втім був відхилений останнім.

Боржниця здійснює спроби працевлаштування з метою отримання сталого доходу, втім була звільнена з посади продавця консультанта у ТОВ НВП НП «Біола» з 12.09.2023 у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді під час випробування. Заробітну плату у ТОВ НВП НП «Біола» отримувала готівковими коштами протягом трьох місяців, що підтверджується видатковими касовими ордерами. В подальшому, у листопаді 2023 року працевлаштувалась у ТОВ «Т-Консалт».

Отже, за висновком боржниці, суд першої інстанції встановив всі обставини справи належним чином і прийняв єдине можливе рішення, враховуючи відмову кредитора розглядати та погоджувати план реструктуризації, який був складений з урахуванням реального фінансового стану. Також суд, взявши до уваги розмір заборгованості і розмір доходу, відсутність майна у боржника, встановив всі ознаки банкрутства, а у кредитора - відсутність бажання провести реструктуризацію, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно статті 1 КУзПБ, боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до частини 2 статті 6 КУзПБ, до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що погашення боргів боржника це - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що за приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 КУзПБ).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 122 КУзПБ).

Згідно з частиною четвертою статті 122 КУзПБ в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом названої норми:

- чітко визначений строк з якого вона може бути застосована судом - після спливу трьох місяців у процедурі реструктуризації боргів боржника;

- обов`язковою умовою її реалізації є неподання до господарського суду протягом визначеного строку погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника;

- коло ініціаторів її застосування не конкретизовано;

- господарський суд набуває право на альтернативне вирішення подальшого руху справи: ухвалити рішення про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Слід врахувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на «добровільність банкрутства» фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі відкрито 30.01.2023.

13.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 18914270,20 грн.

Ухвалою попереднього засідання від 12.04.2023 визнано кредитором по відношенню до боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на суму 18919638,20 грн, а також призначено проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 05.06.2023.

21.07.2023 керуючий реструктуризацією подав суду план реструктуризації боргів боржника у справі № 910/8187/22, погоджений боржником, а також рішення зборів кредиторів від 19.07.2023 про відмову схвалити план реструктуризації боргів боржника із одночасним звернення до господарського суду із клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

З матеріалів справи вбачається, що план реструктуризації боргів боржника розроблений з урахуванням обставин наявності кредиторської заборгованості в сумі 18914270,20 грн перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», яка має бути погашена протягом п`ятирічного строку в сумі 150000 грн, оскільки боржник планує отримувати дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 6700 грн, частину якого в розмірі 2500 грн щомісяця направляти на сплату заборгованості. Залишок боргу в сумі 187696383,20 грн за результатами процедури реструктуризації підлягає списанню.

Наявність сталого заробітку у боржника підтверджена обставинами працевлаштування боржника у ТОВ НВП НП «Біола» та отримання заробітної плати готівковими коштами, що підтверджується видатковим касовим ордером від 12.07.2023 про видачу готівки в сумі 5226 грн.

Рішення зборів кредиторів від 19.07.2023 про відмову схвалити план реструктуризації боргів мотивоване невідповідністю поданого плану вимогам ч. 2, 3 ст. 124 КУзПБ та недобросовісністю поведінки боржника.

У запереченнях щодо схвалення плану реструктуризації боргів, які подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до суду 24.07.2023, кредитор зазначив про відсутність у плані обставин, які спричинили неплатоспроможність, не обґрунтовано її природу і причини настання, не надано інформацію щодо витрачання (спрямування) коштів, отриманих від кредитора, план не містить доказів його погодження боржником. План містить арифметичні помилки щодо встановленого щомісячного розміру платежу. Подані боржником докази працевлаштування (довідка ТОВ НВП НП «Біола» про прийняття на посаду продавця-консультанта із окладом в сумі 6700 грн) не є належними, оскільки з матеріалів виконавчого провадження № 67762860 вбачається відсутність отримання боржником доходів, які б були обліковані в органах податкової служби.

16.08.2023 єдиний кредитор у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулось до суду першої інстанції із клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з наявністю обставин, що свідчать про недобросовісність боржника.

Суд першої інстанції, приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття процедури погашення боргів, відхилив доводи про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки заборгованість боржника підтверджена судовим рішенням про стягнення суми боргу саме з боржника, а майновий поручитель є солідарним боржником перед ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», відсутні докази, що майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредитором. При цьому, обставини проживання та реєстрація місця проживання у квартирі, що належить колишньому чоловіку, не свідчать про ведення спільного господарства як однією сім`єю та придбання цього майна за кошти боржника.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що в ході процедури реструктуризації боргів боржника останнім було запропоновано на затвердження декілька варіантів плану реструктуризації заборгованості, але жоден із запропонованих проектів плану реструктуризації зборами кредиторів затверджений не був.

За висновком суду першої інстанції, матеріалами справи підтверджено добросовісну процесуальну поведінку боржника, який:

- надав у декларації про майновий стан боржника повні та достовірні відомості про свій майновий стан;

- боржник працевлаштувався під час процедури реструктуризації боргів боржника, також надав арбітражному керуючому видатковий касовий ордер, як доказ отримання заробітної плати;

- боржником запропоновано декілька проектів плану реструктуризації, що свідчить про активні дії боржника з пошуку можливостей врегулювання заборгованості тими правовими механізмами, які передбачає процедура реструктуризації.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції та відповідаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Обставини виникнення заборгованості та її розміру встановлені заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2013 року у справі № 2604/9944/12 про стягнення з боржника на користь ПАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» заборгованості за кредитним договором в сумі 517227,08 доларів США, відповідно не потребують окремого встановлення чи конкретизації у плані реструктуризації. При цьому, звертаючись до суду із заявою про свою неплатоспроможність боржниця посилалась на інші обставини своєї неплатоспроможності у зв`язку з існуванням заборгованості за кредитним договором перед іншим кредитором, який не заявив свої кредиторські вимоги у даній справі, у зв`язку з чим доводи скаржника належить відхилити саме з цієї причини.

Доводи скаржника про провадження боржницею діяльності, пов`язані із наданням лікарських послуг, не підтверджені належними доказами, оскільки така діяльність потребує отриманням відповідної ліцензії. Інформація в мережі Інтернет не свідчить про отримання доходів від надання боржником будь-яких консультативних послуг, що пов`язана саме із підприємницькою діяльністю.

Обставини ж провадження підприємницької діяльності без відповідної реєстрації або ведення іншої діяльності, що потребує ліцензування від держави, не є предметом дослідження у даній справі, з огляду на відсутність будь-яких доказів отримання боржником доходів від її здійснення.

Реєстрація місця проживання як і сам факт проживання боржниці у квартирі, що належить її колишньому чоловіку, не свідчить про належність такого майна боржниці чи придбання цього майна за її кошти, ведення спільного господарства колишнім подружжям, враховуючи обставини розірвання шлюбу у 2016 році та проживання колишнього чоловіка в іншому помешканні. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про набуття колишнім чоловіком у власність квартири лише у 2021 році, а не у період перебування у шлюбі із боржницею.

Обставини невиконання зобов`язань перед кредитором не може свідчити про недобросовісність боржника при зверненні із заявою про неплатоспроможність, оскільки такі обставини саме підтверджують фінансову неспроможність, та як наслідок слугують підставою для відкриття судової справи.

Доводи щодо сумнівності отримання доходів у вигляді заробітної плати також належить відхилити, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою про працевлаштування та виплату заробітної плати через касу підприємства. Сплата чи несплата податків із заробітної плати роботодавцем не може свідчити про недобросовісність боржника чи фіктивність отриманих доходів, оскільки перебуває поза волею боржника та покладається чинним законодавством саме на роботодавця.

За приписами частини першої статті 130 КУзПБ якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

Як було встановлено вище, збори кредиторів прийняли рішення про відхилення плану реструктуризації боргів боржника та звернення із клопотанням про закриття провадження у справі. Рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника зборами кредиторів не прийнято.

При цьому, судом першої інстанції, як і при апеляційному розгляді даної справи, не було встановлено обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

За змістом абзацу другого частини другої статті 6, частини перша статті 130 КУзПБ процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника.

Таким чином, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини першої статті 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ.

З поданих суду декларацій вбачається, що боржниця протягом трирічного строку, що передували зверненню в суд, не була працевлаштована та не отримувала доходів, працевлаштувалась лише у 2023 році. За даними інвентаризації боржниця не має майна. Єдиним майновим активом є майнові права на торговельну марку, що засвідчується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 245824, вартість яких оцінена в сумі 5336 грн згідно з Висновком про вартість майнових прав від 28.04.2023.

Загальний розмір визнаних судом вимог кредиторів, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 складає 18919638,20 грн.

Отже, приймаючи оскаржуване судове рішення у цій справі, суд першої інстанції вірно встановив обставини того, що фінансовий стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності, а майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів не виявлено, тобто встановив ознаки неплатоспроможності боржника.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аргументи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що постанова Господарського суду міста Києва від 910/8187/22 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8187/22 залишити без змін.

3. Справу № 910/8187/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 01.02.2024.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

В.О. Пантелієнко