ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа№ 925/322/23(925/875/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року

у справі №925/322/23(925/875/23) ( ОСОБА_1 )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп"

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк",

про стягнення 1 400 000,00 грн.

у межах справи №925/322/23

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп"

про банкрутство юридичної особи

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 29.01.2024

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Румата груп" подано позовну заяву від 26.06.2023 №26-06-23 з вимогами про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата груп" сплачених ним лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 1 400 000,00 грн.

Від позивача надійшло клопотання від 04.08.2023 №04-08-23 (вх.суду №13059/23 від 08.08.2023) про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, директора ТОВ "Румата груп" Вдовенка Сергія Васильовича.

Клопотання обґрунтовано тим, що Вдовенко С.В. є зацікавленою особою, що ухвалене у справі рішення може вплинути на його права або обов`язки, що Вдовенко С.В. несе ризик притягнення його до субсидіарної та/або солідарної відповідальності як керівник та засновник ТОВ "Румата груп".

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 року у справі №925/322/23(925/875/23), зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання позивача від 04.08.2023 №04-08-23 (вх. суду №13059/23 від 08.08.2023) про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, директора ТОВ "Румата Груп" Вдовенка С.В.

Так, відмовляючи ТОВ «РУМАТА ГРУП» у задоволенні його клопотання про залучення директора цього товариства до справи у якості третьої особи суду у своїй ухвалі від 06.09.2023 р. по ці справі дійшов наступних висновків:

- відмовити у залученні до участі у справі третьої особи Вдовенка Сергія Васильовича оскільки, рішення у цій справі, як і будь-яке судове рішення у справі про банкрутство "впливає" на права і обов`язки усіх її сторін, учасників та заінтересованих осіб.

- третьою особою слід залучати осіб, щодо яких суд "безпосередньо вирішує" питання про їх права і обов`язки, тобто прийнятим рішенням існуючі права і обов`язки у такої особи "припиняються, змінюються чи виникають". Доводів про це заява не містить і суд не вбачає, що рішення у справі "припинить, змінить чи призведе до виникнення" прав і обов`язків особисто Вдовенка Сергія Васильовича , як фізичної особи.

- Вдовенка Сергія Васильовича , на даний час є керівником боржника, отже володіє усією необхідною інформацією стосовно боржника, в тому числі й щодо цього позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата груп" від 26.06.2023 №26-06-23 відмовлено повністю.

Ключовими мотивам рішення є:

- - за умови неналежного виконання зобов`язань Лізингоодержувачем (покупцем) та відсутності порушення зобов`язання зі сторони Лізингодавця (продавця) умови застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України не наступають;

- відповідно до частини 4 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом;

- чинним законодавство та умовами Договором фінансового лізингу не передбачено * обов`язок повернення сплачених лізингових платежів.

Не погоджуючись з судовими рішеннями місцевого господарського суду, ТОВ "Румата Груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 року, в частині відмови у залученні до участі в справі директора ТОВ "Румата Груп" Вдовенка С.В. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та прийняти нове рішення, яким подане клопотання задовольнити, та просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року та прийняти нове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ТОВ "Румата Груп" сплачені ним лізингові платежі в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 1 400 000 грн.

Ключовими аргументами скарги є:

щодо ухвали

- розгляд цього позову вийде за межи стадії розпорядження майна, адже ця стадія має свої строки і процесуально не пов`язана з позовами, поданими під час її дії. Тому, на стадії ліквідаційної процедури права директора (колишнього директора) будуть не захищені, адже він за такою ухвалою суду позбавлений майбутньої участі у позовному провадженні, яке матеріально впливає на його особисті права.

щодо рішення

- всупереч висновку, зробленому судом, для застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України вирішальним є встановлення обставини фактичної непоставки товару продавцем за наявністю факту здійснення покупцем попередньої оплати. Неналежна ж поведінка покупця щодо своєчасного проведення попередньої оплати, згідно ч 3. ст. 538 ЦК України, має інші, відмінні від позбавлення права на повернення сплаченої ним попередньої оплати, наслідки (а саме: або зупинення продавцем поставки товару; або повна або часткова відмова від його постачання; або зобов`язання покупця все ж таки сплатити вартість товару, при умові поставки такого товару продавцем);

- одностороннє розірвання договору лізингу лізингодавцем (продавцем), як змішаного договору до складу якого входить і договорі купівлі-продажу, засвідчує прояв волі такого продавця на відмову від поставки товару лізингоодержувачу (покупцю), відмова від подальшої поставки товару (передачі об`єкту лізинг) відбулося за власним бажанням продавця (лізингодавця), що втілилися у акт одностороннього розірвання договору;

- наслідком розірвання договору купівлі-продажу, на відміну від вимог ч. 4 ст. 653 ЦК України, є настання повної реституції, за якою кожна сторона повинна повернути іншій все отримане нею за договором (повернення отриманого товару, повернення сплачених коштів), посилання суду на ч. 4 ст. 653 ЦК України, як на підставу, за якою лізингоодержувач втрачає право на повернення виконаного за договором, а лізингодавець, навпаки, набуває таке права, не відповідає вимогам діючого на той час законодавства та за суттю порушує принцип справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №925/322/23(925/875/23) передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/322/23(925/875/23), відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційних скарг, до надходження матеріалів справи.

На виконання ухвали від 02.11.2023 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 925/322/23(925/875/23).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп" рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року у справі №925/322/23(925/875/23) залишено без руху. Надано ТОВ "Румата Груп" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 31 500 грн та зазначити про обов`язок скаржника зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України.

На виконання ухвали від 27.11.2023 ТОВ "Румата Груп" надіслало до апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору у розмірі 31 500 грн та також апелянтом зазначено, що він зареєстрований в електронного кабінеті відповідно до статті 6 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року у справі №925/322/23(925/875/23), розгляд справи призначено на 29.01.2024.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі Банк) та ТОВ "Румата груп" (далі Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №4Р16049ЛИ (далі Договір), згідно з умовами якого:

п.1.1. Банк є власником нерухомого майна, яке зазначено у Додатку №1 Договору (далі Майно). Банк передає Лізингоодержувачу Майно, а Лізингоодержувач приймає Майно від Банку в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу (далі Лізинг);

п.1.2. На дату укладення цього Договору вартість Майна становить: 279 705 738,00 грн. (…);

п.2.1. Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2;

п.4.3. Умови переходу права власності на Майно: Майно переходить у власність Лізингоодержувача за умови сплати Банку всієї суми лізингових платежів, а також всіх інших платежів за цим Договором;

підп.5.1.3., 5.1.8. п.5.1. Банк має право вимоги повернення Майна у випадку дострокового розірвання Договору. Банк має право відмовитися від Договору і вимагати повернення Майна, якщо Лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови Банку від Договору, Договір є розірваним з дати, зазначеної Банком у повідомленні про відмову від Договору;

п.6.2 Лізингоодержувач зобов`язується:

підп.6.2.4. повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Лізингоодержувач зобов`язаний усунути погіршення Майна, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення Майна Банк має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

підп.6.2.11. сплачувати Банку: винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)"; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості Майна); відсоткову винагороду за користування Майном; винагороду за користування Майном, отриманим в лізинг; інші витрати Банку, безпосередньо пов`язані з цим Договором;

п.7.9. Строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки пені, штрафів, інших платежів/витрат за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років;

01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Румата груп" складено та підписано акт №1 прийому-передачі майна відповідно до

Договору (а.с.18 т.1).

01.07.2016, 07.07.2016, 29.07.2016, 05.08.2016, 22.08.2016 та 03.11.2016 до Договору сторонами були укладені додаткові угоди (а.с.19-33 т.1).

31.05.2017 у зв`язку з тим, що ТОВ "Румата Груп" прострочило сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів та порушило строки сплати відсоткової винагороди, Банком було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу з 15 червня 2017 року, про обов`язок сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі, яке було вручене відповідачу 06.06.2017.

15.06.2017 відповідно до підп.6.2.4 п.6.2, п.8.3 Договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ представниками ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Румата груп" складено та підписано акт прийому-передачі Майна про його повернення (а.с.34 т.1). Водночас, жодної сплати заборгованості за договором Боржник не здійснив.

12.03.2019 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1222/18 задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Румата груп": стягнуто з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк", 11 275 343,00 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 418 684,33 грн. пені та 175 410,41 грн. судового збору.

Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що відповідач за весь час дії договору сплатив лише два лізингові платежі: 25 липня 2016 року в розмірі 233 088 грн. 12 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 2 333 019 грн. 57 коп., що підтверджується банківською випискою (а.с. 45). В подальшому лізингові платежі відповідачем не сплачувалися; що відповідач допустив порушення строків сплати відсоткової винагороди за користування майном; що зокрема, відповідна прострочена заборгованість виникала у лізингоодержувача 01 березня 2017 року, 01 квітня 2017 року, 01 травня 2017 року, 01 червня 2017 року та 01 липня 2017 р оку, що підтверджується виписками за рахунками 2078*, 2079*; що у зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, позивачем було направлено відповідачу повідомлення від 31 травня 2017 року про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06 червня 2017 року; що зазначеним повідомленням позивач проінформував відповідача про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі; що 15 червня 2017 року сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно, яке було предметом договору фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01 липня 2016 року. Водночас, жодної сплати заборгованості за договором відповідач не здійснив; що оскільки лізингове майно було повернуто позивачу 15 червня 2017 року, відповідач зобов`язаний сплатити відсоткову винагороду за користування майном за період з 01 липня 2016 року до 15 червня 2017 року в розмірі 11 275 343 грн. 00 коп.; що доказів сплати банку заборгованості за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу, станом на час прийняття рішення судом відповідачем не надано, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум не спростовано; що судом перевірено розрахунок відсоткової винагороди за користування майном та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору, обставинам справи та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства; що таким чином з відповідача підлягає стягненню 11 275 343 грн. 00 коп. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном; що у зв`язку з порушенням лізингоодержувачем термінів сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном, відповідно до п. 7.1. договору позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 418 684 грн. 33 коп. нарахованої за період з 30 березня 2017 року по 31 травня 2017 року; що нарахування пені здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

10.05.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду повернуто без розгляду апеляційну скаргу ТОВ Румата Груп на рішення Господарського суду Черкаської області від 12 березня 2019 року у справі №925/1222/18.

20.05.2019 на виконання вказаного вище судового рішення у справі №925/1222/18 видано наказ суду.

04.06.2019 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/2117/19 відмовлено у позові ТОВ Румата Груп до Банку про визнання недійсним договору фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01 липня 2016 року. Однією з підстав визнання договору недійсним, боржник вважав відсутність обов`язку банку щодо повернення лізингових платежів у разі дострокового розірвання договору з ініціативи банку, що є несправедливою умовою договору. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 вищевказане рішення залишено без змін.

20.06.2019 згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження №59389897 з примусового виконання наказу суду від 20.05.2019 у справі №925/1222/18 про стягнення з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 11869437,74 грн. (а.с.43 т.1).

08.07.2021 згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження постановою Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про повернення вказаного виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.45 т.1).

03.04.2023 боржник звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про залік зустрічних однорідних вимог за вих.№02-2023 (а.с.134 т.1), у якій зазначив: що Господарський суд Черкаської області своїм рішенням від 12.03.2019 у справі №925/1222/18 ухвалив стягнути з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 11 275 343,00 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 418684,33 грн. пені та 175410,41 грн. судового збору; що за час дії договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ боржник сплатив два лізингові платежі на суму 2 566 107,69 грн.: 25.07.2016 у розмірі 233 088,12 грн. та 23.08.2016 у розмірі 2 333 019,57 грн., отже, грошові зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" перед ТОВ "Румата груп" становлять суму 2 566 107,69 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що ТОВ "Румата груп", керуючичь ст.601 ЦК України, повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 2 566 107,69 грн. за такими зобов`язаннями за вказаним вище договором: у розмірі 11 869 437,74 грн. по сплаті заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та пені; 2 566 107,69 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що за цією заявою на дату її складання взаємні зобов`язання сторін договору на суми, визначені у цій заяві, вважаються припиненими.

Будь-яка відповідь на вказану вище заяву на адресу ТОВ "Румата груп" не надходила.

24.03.2023 позивач звернувся до відповідача із вимогою від 21.03.2023 №01-2023 про сплату у семиденний строк з моменту отримання вимоги повернути ТОВ "Румата груп" лізингові платежі у сумі 2 566 107,69 грн. як попередню оплату за не отримане у майбутньому майно (об`єкти лізингу) за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ. Будь-якої відповіді на вказану вимогу відповідач не надіслав і зобов`язання щодо сплати коштів не виконав.

17.04.2023 ТОВ "Румата груп" направило до суду у справу №925/1222/18 заяву за вих.№04-2023 про визнання наказу суду від 20.05.2019 у справі таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ на суму 2 566 107,69 грн. В обґрунтування своєї заяви боржник заявляв, що підставою для визнання наказу, виданого у справі №925/1222/18, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 2 566 107,69 грн. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном, є подання ним заяви стягувачу про зарахування зустрічних однорідних вимог на наведену суму. Отже, на думку товариства з обмеженою відповідальністю Румата Груп, зобов`язання на цю суму припинилося.

12.03.2023 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/1222/18 заяву ТОВ "Румата Груп" від 17.04.2023 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

03.05.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі про банкрутство боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Пономаренка А.О.

26.06.2023 позивач звернувся до суду із позовом до банку з вимогами про стягнення сплачених ним лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 1 400 000,00 грн.

Місцевий суд відмовляючи у позові виходив з того, що 01.07.2016 сторонами укладено Договір. За час користування майном Боржником сплачено Банку близько 2,6 млн. грн., з яких останній лізинговий платіж здійснено 23.08.2016.

15.06.2017 (тобто через рік користування майном) Боржник повернув майно Банку. Жодного платежу за користування майном з моменту укладення Договору (борг за яким склав більше 11 млн. грн.) Боржник не сплатив.

Також Боржник протягом шести років (до 24.03.2023) не порушував питання про повернення лізингових платежів (як частини покупної вартості) та почав доводити "порушення" свого права виключно у зв`язку з поданням Банком заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

Тобто дійсний намір Боржника полягає не у захисті його права, а у створенні перешкод Банку у русі справи про його банкрутство, у якій Банк-кредитор намагається задовольнити свої вимоги, що не були задоволені Боржником за останні шість років, та у намаганні взагалі ухилитися від сплати Банку будь-яких коштів за рік користування майном (яким є чотири цілісні майнові комплекси).

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Так, у позовній заяві ТОВ «РУМАТА ГРУП» зазначає, що за період дії договору №4Р16049ЛИ від 01.07.2016, ТОВ «РУМАТА ГРУП», як лізингоодержувач, сплатив банку як лізингодавцю два лізингові платежі, як сплату вартості об`єкті лізингу: 25.07.2016 в розмірі 233 088.12 грн. та 23.08.2016 в розмірі 2 333 019.57 грн.

На думку позивача розірвання договору фінансового лізингу № 4№4Р16049ЛИ від 01.07.2016 та повернення об`єктів лізингу припиняє обов`язок ТОВ «РУМАТА ГРУП» на сплату цих лізингових платежів (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна), та припиняє право банку на їх отримання.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання на частину 2 статті 693 Цивільного кодексу України як підставу заявлених вимог майнового характеру з огляду на таке.

01.07.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "РУМАТА ГРУП" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №4Р16049ЛИ з наступним укладанням ряду додаткових угод до нього. Відповідно до пункту 1.1. Договору, Банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингоодержувач приймає від Банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, передавши відповідне майно лізингоодержувачу, що підтверджується Актом прийому-передачі майна від 01.07.2016 року.

Згідно пункту 3 частини 2 статі 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п. 6.2.11. Договору, в редакції від 29.07.2016 року, Лізингоодержувач зобов`язався сплачувати банку: винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)"; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна); відсоткову винагороду за користування майном; інші витрати банка, безпосередньо пов`язані з цим договором.

Пунктом 6.2.8. Договору на Лізингоодержувача було покладено обов`язок не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо такі зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.

Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2 (п. 2.1. Договору).

Графіком лізингових платежів, в редакції від 05.08.2016 року, передбачена сплата лізингових платежів 25.07.2016, 25.08.2016, в подальшому щомісяця з 25.07.2017 до 25.06.2026.

ТОВ "РУМАТА ГРУП" за весь час дії договору сплатило лише два лізингові платежі: 25.07.2016 в розмірі 233 088.12 грн. та 23.08.2016 в розмірі 2 333 019.57 грн. В подальшому лізингові платежі не сплачувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення закріплено й у ч. 1 ст. 188 ГК України.

За змістом пунктів 8.2., 8.2.3. Договору цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою банку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за три дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів, а також у випадку порушення строків сплати винагород за Договором.

У повідомленні про розірвання сторони зазначають причину дострокового розірвання цього договору. При цьому для розірвання цього договору, договір про внесення змін сторони не укладають (п. 8.4. Договору).

Згідно із п. 8.3. Договору у випадку розірвання цього договору, майно повинне бути повернути лізингоодержувачем у термін розірвання, по акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.

У зв`язку з тим, що Боржник прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати винагороди, АТ КБ «ПриватБанк» було направлено Боржнику повідомлення від 31.05.2017 за вих. №Э.Upr 1/3-67078 про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене Боржнику 02.06.2017 року.

Цим повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» проінформував ТОВ "РУМАТА ГРУП" про розірвання договору з 15.06.2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі.

15.06.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ "РУМАТА ГРУП" підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно, яке було предметом договору фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016 року.

З метою захисту порушеного права, АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до ТОВ "РУМАТА ГРУП" про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №44Р16049ЛИ .

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12 березня 2019 р. по справі №925/1222/18 було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РУМАТА ГРУП" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за договором фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016р. у розмірі 11 694 027,33 грн., з яких 11 275 343 грн.- заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном та 418 684,33 грн.- пеня, а також судовий збір у розмірі 175 410,41 грн.

Отже, за наслідками вирішення судового спору у справі №925/1222/18 встановлено факт порушення зобов`язання за договором фінансового лізингу №44Р16049ЛИ від 01.07.2016 р. та стягнуто існуючу заборгованість з ТОВ "РУМАТА ГРУП" на користь Банку.

Як вказувалось, свою вимогу до Банку, ТОВ "РУМАТА ГРУП" обґрунтовує правом вимоги щодо повернення частини сплачених лізингових платежів (викупної вартості майна) на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України (повернення попередньої оплати товару).

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України:

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначені правила продажу товару на умовах його попередньої оплати та наслідки порушення цих правил покупцем та продавцем відповідно.

Частиною 1 цієї статті встановлено обов`язок покупця, в залежності від умов договору, здійснити повну або часткову оплату товару у визначений договором або законом строк, та застосування до покупця, що не виконав цей обов`язок, передбачених статтею 538 цього Кодексу наслідків.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначені наслідки невиконання продавцем обов`язку передати товар покупцеві, який виконав у відповідності до умов договору обов`язок щодо сплати суми попередньої оплати. Ці наслідки полягають у набутті покупцем альтернативного права вибору вимоги до продавця - або передачі йому оплаченого товару, або ж повернення суми попередньої оплати.

Таким чином:

Первісний обов`язок покупця - частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (часткова або повна попередня оплата встановлюється договором).

Зустрічний обов`язок продавця - передати товар у власність покупця після отримання попередньої оплати товару.

Умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

В рамках спірних правовідносин, застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України могло відбутись лише за наступних умов:

а) Лізингоодержувач виконав свій встановлений договором обов`язок оплатити товар до його передання продавцем у повному обсязі (договором лізингу встановлено обов`язок повної попередньої оплати товару, не часткової);

б) Лізингодавець (Банк) не виконав свій зустрічний обов`язок за договором лізингу та не передав у власність Лізингодавця предмет лізингу (не виконав свій зустрічний обов`язок, який виникає після повної оплати предмету лізингу);

За умови повної попередньої оплати (як встановлено договором) та не виконання Банком своїх зобов`язань з передачі у власність предмету лізингу (як встановлено договором), Лізингоодержувач (ТОВ "РУМАТА ГРУП") набув би право вимагати від Банку на свій вибір виконання наступного (альтернативна диспозиція):

- вимагати передання оплаченого товару від продавця;

- вимагати повернення суми попередньої оплати.

Однак, як зазначено вище, у правовідносинах між Банком та ТОВ "РУМАТА ГРУП" склались наступні обставини:

а) Лізингоодержувач не виконав свій встановлений договором обов`язок повністю оплатити товар до його передання продавцем (зазначене встановлено рішенням суду);

б) Лізингодавець (Банк) виконав всі зобов`язання за договором лізингу. Через невиконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань зі сплати лізингових платежів наступили юридичні наслідки - розірвання договору лізингу та повернення майна (передбачено як договором так і профільним законом). Як наслідок, зустрічний обов`язок Банку із передачі майна у власність Лізингодавця не виник - через порушення умов договору Лізингоодержувачем (особа не могла не розуміти наслідки не виконання своїх зобов`язань).

в) За умови невиконання зобов`язань із повної попередньої оплати (як встановлено договором) та відсутності зі сторони Банку факту порушення своїх зобов`язань з передачі у власність предмету лізингу, Лізингоодержувач (ТОВ "РУМАТА ГРУП") не набув права вимагати від Банку на свій вибір виконання наступного (альтернативна диспозиція):

- вимагати передання оплаченого товару від продавця;

- вимагати повернення суми попередньої оплати.

Тобто, першочергова умова для застосування не відбулась - здійснення покупцем повної попередньої оплати за товар для набуття права вимагати від продавця (Банку) виконання зустрічних дій (передачі товару або повернення коштів).

Диспозиція частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є альтернативною (надає суб`єкту декілька можливих варіантів поведінки) та не може застосовуватись як безальтернативна на прикладі вимоги ТОВ "РУМАТА ГРУП" (тільки право вимагати повернення коштів без можливості вимагати повернення товару).

Особа покупця може розраховувати на застосування вказаного положення Кодексу лише при виконанні її частини 1 - виконання обов`язку частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (що встановлюється договором).

Враховуючи те, що умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, остання не може бути застосована до спірних правовідносин, адже Банк свої зобов`язання виконав належним чином та у повному обсязі.

Це додатково підтверджується тим, що інший альтернативний спосіб захисту прав покупця визначений таким положенням - вимагати передання оплаченого товару від продавця - ТОВ "РУМАТА ГРУП" застосовувати не може, оскільки своє первісне зобов`язання із здійснення попередньої оплати не виконало.

ТОВ "РУМАТА ГРУП" не набув права діяти альтернативно враховуючи диспозицію частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, а саме вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати, що свідчить про відсутність умов застосування вказаного положення Кодексу до спірних правовідносин.

Підсумовуючи викладене, немає ні правових підстав, ні фактичних обставин виконання сторонами договору фінансового лізингу, які б надавали ТОВ "РУМАТА ГРУП" право вимагати повернення сплачених лізингових платежів, та відповідно, покладали на Банк зобов`язання повернути ці платежі.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року у справі №925/322/23(925/875/23), яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальність "РУМАТА ГРУП" у задоволенні позовних вимог, є законним і обґрунтованим, винесене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням обставин справи, висновки суду відповідають обставинам справи.

Окремо, колегія суддів зауважує, що не приймає заперечення апелянта на ухвалу місцевого суду, щодо не залучення Вдовенко С.В. до участі у справі, оскільки рішення може вплинути на його права або обов`язки як керівника та засновника ТОВ "Румата груп".

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що рішення у справі "припинить, змінить чи призведе до виникнення" прав і обов`язків особисто у Вдовенко С.В. , як фізичної особи, оскільки Вдовенко С.В. на даний час є керівником боржника, отже володіє усією необхідною інформацією стосовно боржника, в тому числі й щодо цього позовного провадження. Захищаючи права і інтереси підприємства-боржника, він у тому числі захищає й свої особисті права і інтереси, які у нього виникають саме з виконання повноважень керівника підприємства-боржника (ТОВ "Румата груп"), отже в даному випадку цей інтерес та вплив є неподільним і нерозривним.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року у справі №925/322/23(925/875/23) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.09.2023 року у справі №925/322/23(925/875/23) залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №925/322/23(925/875/23) повернути до Господарського суду Черкаської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний тест складено 30.01.2024.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх