ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2024 р. Справа№ 910/4170/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Панова Д.І. за довіреністю;

від відповідача: Яковченка Р.Г. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 (повний текст підписано 08.06.23)

у справі №910/4170/23 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська теплова електрична станція"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 182 102 156,00 грн,

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська теплова електрична станція" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач), у якому, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило суд стягнути з відповідача 182 102 156,00 грн, у тому числі: 179 037 944,26 грн основного боргу за поставлену електричну енергію, 1 088 699,06 грн пені, 994 685,70 грн - 3% річних та 980 826,98 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов Договору №2350-04015 від 01.10.2022 про участь у балансуючому ринку відповідач не в повному обсязі сплатив вартість поставленої позивачем у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року електричної енергії.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту є зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок позивача заборгованість з рахунків відповідача із спеціальним режимом використання; у зв`язку із систематичним порушенням рядом учасників ринку, відповідальними за небаланс, своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, відкритий відповідачем рахунок зі спеціальним призначенням, з якого здійснюються платежі на користь позивача, не накопичує в достатній мірі кошти для належного проведення відповідачем розрахунків перед позивачем; розрахунки штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, здійснені позивачем, є необґрунтованими.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31 травня 2023 року позов задоволено частково.

З Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська теплова електрична станція" суму основного боргу у розмірі 179 037 944,26 грн, 3% річних у розмірі 994 685,70 грн, інфляційні втрати коштів у розмірі 980 826,98 грн та судовий збір у розмірі 933 783,79 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позовні вимоги не відповідають Закону України "Про ринок електричної енергії" і позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки оплата має проводить виключно з рахунків зі спеціальним режимом використання; відсутні підстави для стягнення 3% та інфляційних втрат коштів, оскільки відповідач не користувався коштами позивача; заява позивача про збільшення позовних вимог фактично змінює підстави і предмет позову, тому не підлягала прийняттю; додані до заяви про збільшення розміру позовних вимог докази подані з порушенням процесуального законодавства; судом не зазначено, на підставі яких доказів встановлено обставини виставлення рахунків.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав, оскільки відсутня законодавча заборона здійснення розрахунків з будь-яких інших рахунків відповідача, в т.ч. через поточні рахунки; стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі і до спірних правовідносин сторін; заява про збільшення розміру позовних вимог подана з додержанням норм процесуального законодавства; рахунки сформовані у Системі управління ринком і дата їх формування є датою направлення рахунків (платіжних документів).

03.10.2023 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі щодо невірного розрахунку інфляційних втрат коштів за жовтень 2002 року у зв`язку із неправильним заокругленням сукупного індексу інфляції.

03.10.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про скасування рішення в частині стягнення 25 642 533,31 грн основного боргу та закриття провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору.

03.10.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/9216/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2023 року зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/9216/22.

11.12.2023 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі з доданою роздруківкою постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2023 у справі №910/9216/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2023 року провадження у справі було поновлено.

25.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про скасування рішення в частині стягнення 94 251 603,77 грн основного боргу та закриття провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору.

Згідно Витягу з повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному та перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, також просив врахувати часткову сплату заборгованості і закрити провадження у справі в цій частині.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська теплова електрична станція" є виробником електричної енергії та постачальником послуг з балансування, а відповідач - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі, а також виконує функції адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку.

За змістом п. 5 частини першої ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про участь у балансуючому ринку.

Згідно з частиною першою ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

Балансуючий ринок електричної енергії - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії (п.п. 7, 12, 46 ч. 1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

На балансуючому ринку оператором системи передачі (ОСП) здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Відповідно до частини третьої ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з операторами системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується НКРЕКП - Регулятором.

Умовами п. 4.2.1 глави 4.2 розділу 4 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307, встановлено, що для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена у додатку 7 до цих Правил, та включення до реєстру ППБ. Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному веб-сайті.

Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" було повідомлено позивача про акцептування заяви останнього про приєднання до умов Договору про участь у балансуючому ринку та долучено до реєстру постачальників послуг з балансування; ідентифікатор договору №2350-04015, дата акцептування 01.10.2022.

За змістом пунктів 1.1 та 1.2 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому. За цим Договором ППБ зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього Договору та Правил ринку.

Загальна вартість Договору складається із суми придбаних та проданих обсягів електричної енергії на балансуючому ринку протягом дії цього Договору та відповідно до умов цього Договору (п.2.1 Договору №2350-04015 від 01.10.2022).

Пунктом 2.2 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 передбачено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається відповідно до Правил ринку.

Для розрахунків за цим Договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ (п.3.1 Договору №2350-04015 від 01.10.2022).

Відповідно до п. 4.1 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюються відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку.

Згідно з п. 4.2 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Відповідно до п. 4.3 Договору №2350-04015 від 01.10.2022, якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП.

Згідно з п. 4.4 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 ОСП надає ППБ у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП або скановану копію) два примірники Акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії (далі - Акт), підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано. Протягом двох робочих днів ППБ розглядає та повертає у паперовому або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП або скановану копію) ОСП один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони.

Відповідно до п. 9.1 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була подана заява-приєднання.

Якщо жодна із сторін не звернулась до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.2 Договору №2350-04015 від 01.10.2022).

На виконання умов договору №2350-04015 від 01.10.2022 позивач у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року здійснив поставку відповідачу балансуючої електричної енергії на загальну суму 191 168 387,70 грн, а саме: у жовтні 2022 року - на суму 20 750 581,21 грн, у листопаді 2022 року - на суму 83 135 479,91 грн, у грудні 2022 року - на суму 42 284 620,22 грн, у січні 2023 року - на суму 7 311 005,90 грн, у лютому 2023 року - на суму 21 849 413,77 грн, у березні 2023 року - на суму 15 837 286,70 грн, що підтверджується відповідними актами, які підписані електронними підписами представників обох сторін.

Відповідач, у свою чергу, за вказаними актами продав позивачу балансуючу електричну енергію на загальну суму 12 532 078,81 грн, а саме: у жовтні 2022 року - на суму 5 410 993,52 грн, у листопаді 2022 року - на суму 689 176,18 грн, у грудні 2022 - на суму 132 833,70 грн, у січні 2023 року - на суму 6 185,81 грн, у лютому 2023 року - на суму 690 092,41 грн та у березні 2023 року - на суму 5 602 797,19 грн.

Адміністратором розрахунків, яким є відповідач, через систему управління ринком "MMS" сформовані рахунки за балансуючу електричну енергію за вказаний період, а саме: 1) рахунок-фактура від 20.10.2022 №008 (1 декада жовтня 2022) на суму 1197293,14 грн; 2) рахунок-фактура від 26.10.2022 №006 (2 декада жовтня 2022) на суму 2716463,35 грн; 3) рахунок-фактура від 04.11.2022 №006 (3 декада жовтня 2022) на суму 11425831,20 грн; 4) рахунок-фактура від 16.11.2022 №004 (1 декада листопада 2022) на суму 33974742,07 грн; 5) рахунок-фактура від 24.11.2022 №0005 (2 декада листопада 2022) на суму 14569338,92 грн; 6) рахунок-фактура від 06.12.2022 №005 (21-22 листопада 2022) на суму 9641798,63 грн; 7) рахунок-фактура від 06.12.2022 №020 (23-24 листопада 2022) на суму 2336258,44 грн; 8) рахунок-фактура від 06.12.2022 №030 (25-30 листопада 2022) на суму 21924165,67 грн; 9) рахунок-фактура від 15.12.2022 №005 (1 декада грудня 2022) на суму 19008552,95 грн; 10) рахунок-фактура від 26.12.2022 №005 (2 декада грудня 2022) на суму 2396907,92 грн; 11) рахунок-фактура від 26.12.2022 №582 (17-20 грудня 2022) на суму 1531316,28 грн; 12) рахунок-фактура від 05.01.2023 №570 (3 декада грудня 2022) на суму 19215009,37 грн; 13) рахунок-фактура від 16.01.2023 №201 (1 декада січня 2023) на суму 15995,14 грн; 14) рахунок-фактура від 06.02.2023 (3 декада січня 2023) на суму 7288824,96 грн; 15) рахунок-фактура від 16.02.2023 №005 (1 декада лютого 2023) на суму 9590947,78 грн; 16) рахунок-фактура від 24.02.2023 №005 (2 декада лютого 2023) на суму 8450518,72 грн; 17) рахунок-фактура від 06.03.2023 №005 (3 декада лютого 2023) на суму 3117854,87 грн; 18) рахунок-фактура від 24.03.2023 №217 (2 декада березня 2023) на суму 7401622,10 грн; 19) рахунок-фактура від 06.04.2023 №007 (3 декада березня 2023) на суму 5570761,19 грн.

Однак, в порушення умов договору, відповідач отриману електричну енергію оплатив частково, оплативши лише рахунок фактуру №0020 від 06.12.2022 на суму 2 336 258,44 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 07.12.2022 на суму 192 713,14 грн, від 08.12.2022 на суму 445 451,28 грн, від 09.12.2022 на суму 836 715,49 грн та від 12.12.2022 на суму 861 378,63 грн.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 179 037 944,26 грн основного боргу за поставлену електричну енергію, 1 088 699,06 грн пені, 994 685,70 грн - 3% річних та 980 826,98 грн інфляційних втрат коштів.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки, на думку відповідача, належним способом захисту є зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок позивача заборгованість з рахунків відповідача із спеціальним режимом використання. Також, відповідач повідомив, що у зв`язку з систематичним порушенням рядом учасників ринку, відповідальними за небаланс, своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, відкритий відповідачем рахунок зі спеціальним призначенням, з якого здійснюються платежі на користь позивача, не накопичує в достатній мірі кошти для належного проведення відповідачем розрахунків перед позивачем. Крім того, відповідач вказав на необґрунтованість розрахунків штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, здійснених позивачем.

За наслідком розгляду даного спору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними й обґрунтованими, однак встановив, що постановою НКРЕКП №413 від 26.04.2022 зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій між учасниками ринку електричної енергії, тому відмовив у стягненні пені, а вимоги про стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат задовольнив повністю.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про участь у балансуючому ринку.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор договору №2350-04015, дата акцептування 01.10.2022).

Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога про стягнення вартості поставленої у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року електричної енергії, а також застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.

У відповідності до ст.509 ЦК України та ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що балансуюча група - це об`єднання учасників ринку, що створюється на підставі договору про створення балансуючої групи, у межах якого визначений договором учасник ринку, який входить до такого об`єднання, несе відповідальність за баланс електричної енергії всіх інших учасників ринку, що входять до такого об`єднання; відповідальність за баланс - зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів; небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку; сторона, відповідальна за баланс, - учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс. Оператор системи передачі для забезпечення операційної безпеки має право за межами балансуючого ринку придбавати послуги із зменшення навантаження виробником, який здійснює продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом або за аукціонною ціною.

Згідно з ч. 3 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

За результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку (ч. 7 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджується, що у жовтні 2022 року позивач (ППБ) поставив, а відповідач (ОСП) отримав балансуючу електричну енергію на суму 20750581,21 грн, у листопаді 2021 року - на суму 83135479,91 грн, у грудні 2022 року - на суму 42284620,22 грн, у січні 2023 року - на суму 7311005,90 грн, у лютому 2023 року - на суму 21849413,77 грн, у березні 2023 року - на суму 15837286,70 грн. Факт поставки балансуючої електричної енергії відповідачем не заперечується.

Згідно з приписами п. 1.8.1 Правил ринку (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідач (як адміністратор розрахунків, АР), зокрема, обчислює обсяги наданих послуг на ринку електричної енергії, виставляє рахунки та стягує та оплачує платежі, передбачені цими Правилами, і здійснює всі фінансові розрахунки відповідно до розділу V цих Правил.

Відповідно до абз. 26 п. 1.1.2 глави 1.1 розділу І Правил ринку платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку.

Розділом VII Правил ринку врегульовані питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за балансуючу електричну енергію.

Відповідно до п.7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку АР на щоденній основі надсилає через СУР (систему управління ринком) платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць.

ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

Система управління ринком (далі Система, ММS) - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені Правилами ринку.

Згідно з п. 1.11.1 - 1.11.6 Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, зокрема, проведення розрахунків на ринку, обмін інформацією з учасниками ринку. ОСП в якості відповідального оператора системи управління ринком (відповідач) вибирає, встановлює, експлуатує і підтримує систему відповідно до положень цих Правил. Учасники ринку (в тому числі позивач) мають право на доступ до інформації, що міститься в базах даних системи управління ринком, що їх безпосередньо стосується.

Дата формування рахунків у Системі управління ринком є датою направлення рахунків (платіжних документів).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що самим відповідачем, як адміністратором розрахунків, через систему управління ринком виставлені на оплату платіжні документи (рахунки-фактури) за електричну енергію для балансування, придбану відповідачем у спірний період.

Відповідно до пп. 1 п. 5.3 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 позивач (ППБ) має право: отримувати від відповідача (ОСП) оплату, визначену згідно з вимогами Правил ринку, за продану ППБ на балансуючому ринку електричну енергію.

Відповідно до пп. 1 п. 5.4 Договору №2350-04015 від 01.10.2022 відповідач (ОСП) зобов`язується: здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої позивачем (ППБ) балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим Договором.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківській рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунку (п. 7.7.4 гл. 7.7 розділу VII Правил ринку).

У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі №910/15364/20 зазначено, що у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту укладеного договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії (пункт 13 постанови).

У постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду також вказував на те, що у розумінні положень Правил ринку ( зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), з урахуванням змісту Договору (пункти 4.1, 4.5, 5.3, 5.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком. Отже, відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними.

Вказаний висновок підтриманий Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.12.2023 у справі №910/9216/22.

Враховуючи пункт 7.6.4 Правил ринку, строк на оплату платіжного документа здійснюється протягом чотирьох днів з дати направлення рахунків АР у Системі (пункт 14 постанови).

Посилання відповідача на те, що позивач не надав підтверджень отримання відповідачем надісланих йому рахунків обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, а тому є належним їх направлення (формування) адміністратором розрахунків у системі розрахунків за небаланси електричної енергії (пункт 15 постанови).

Проте, в порушення умов договору та положень Правил ринку, відповідач розрахувався з позивачем частково, сплативши лише грошові кошти у сумі 2 336 258,44 грн за листопад 2022 року, що позивачем було враховано у розрахунку заборгованості.

Інших доказів сплати відповідачем балансуючої енергії у спірному періоді (жовтень 2022 року - березень 2023 року) відповідачем суду не надано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період становить 179 037 944,26 грн, що відповідачем не спростовано, і строк виконання цих зобов`язань настав.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 179 037 944,26 грн (у сумі, заявленій позивачем) станом на дату розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем суду не надано, тому суд першої інстанції прийшов до юридично правильного висновку про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Доводи відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, з посиланням на те, що розрахунки проводяться через рахунки зі спеціальним режимом використання і належним способом захисту є зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок позивача заборгованість з рахунків відповідача із спеціальним режимом використання, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки згідно положень ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на правовідносини, які склались між сторонами, належним способом захисту позивача є саме подання позову про стягнення грошових коштів (суми боргу), а не зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок позивача заборгованість з рахунків відповідача із спеціальним режимом використання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем оплати за придбану електроенергію позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 088 699,06 грн, проте, як вірно встановив суд першої інстанції, 25.02.2022 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №332, а 26.04.2022 внесено зміни до неї постановою №413, доповнивши пунктом 16 наступного змісту: "на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії".

Вказана постанова №413 від 26.04.2022 набрала чинності з дня її прийняття (26.04.2022), тому нарахування позивачем пені за прострочення виконання зобов`язань за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року є необґрунтованим і позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Апеляційним господарським судом враховані правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.09.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, в яких зазначено, зокрема, що положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України "про ринок електричної енергії".

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 994 685,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 980 826,98 грн (відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат коштів, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною 1 статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Позивачем заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 994 685,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 980 826,98 грн, які нараховані по кожному акту окремо, з врахуванням встановлених строків розрахунків та індексів інфляції.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат коштів, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вони є арифметично та методологічно правильно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Твердження відповідача про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань відповідача, як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права, в тому числі і статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які, на його думку, виразились у прийнятті заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог і додаткових доказів до неї, то вказані дії судом першої інстанції вчинені з додержанням норм Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), стаття 46 якого передбачає, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у даній справі скористався своїм правом та до закінчення підготовчого засідання подав заяву про збільшення розміру позовних вимог і докази, які підтверджують збільшені вимоги, а твердження відповідача про одночасну зміну вказаною заявою підстав і предмету позову не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час прийняття судом рішення заборгованість відповідача перед позивачем становила 179037944,26грн основного боргу 994 685,70 грн 3% річних та 980 826,98 грн інфляційних втрат коштів, і в процесі апеляційного перегляду справи апелянт не спростував факту наявності вказаної заборгованості, а тому є вірним висновок місцевого господарського суду, зроблений на підставі наявних у справі доказів, про обґрунтованість і доведеність вказаних позовних вимог.

Отже, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване.

Однак, після прийняття оскаржуваного рішення та під час апеляційного розгляду справи, відповідачем було сплачено на користь позивача 82 999 064,13грн, що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями за період з 31.05.2023 по 10.01.2024, а також обома сторонами підписано двосторонній акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.06.2023, згідно якого припинені шляхом зарахування зобов`язання відповідача перед позивачем на суму 11 252 539,64 грн.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення суду першої інстанції, у разі подання апеляційної скарги, набирає законної сили після прийняття постанови апеляційним господарським судом за наслідками апеляційного перегляду, а відтак залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення боргу, якого не існувало на момент прийняття такого рішення, свідчить про невиправдане втручання у право особи на мирне володіння його майном.

Тому, незважаючи на те, що суд першої інстанції в межах наданих доказів прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову в частині стягнення основного боргу, зайвий формалізм не повинен створювати надмірний тягар для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №914/1034/18, від 25.07.2019 у справі №916/144/18.

Враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем коштів у розмірі 82 999 064,13 грн та зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 11 252 539,64 грн основна заборгованість по договору за спірний період зменшилась на 94 251 603,77 грн, тобто на момент постановлення рішення судом апеляційної інстанції має місце відсутність предмета спору на вказану суму коштів, та документально підтверджене клопотання заявника апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, враховуючи вказані правові позиції Верховного Суду, та керуючись положеннями п.2 ч.1 ст.231 ГПК України та ч.1 ст.278 ГПК України, дійшов висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в цій частині, а саме, скасування оскаржуваного рішення в цій частині та закриття провадження у справі щодо вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 94 251 603,77 грн.

Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 9 зазначеної статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем була сплачена максимальна сума судового збору (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) і при поданні апеляційної скарги відповідачем також була сплачена максимальна сума судового збору (150% від суми судового збору за подання позову).

Оскільки сторонами було сплачено максимальну суму судового збору та така ж сума підлягає сплаті і за задоволені позовні вимоги, враховуючи закриття провадження у справі в частині вимог, та враховуючи, що спір виник з вини відповідача і у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31 травня 2023 року в частині стягнення 94 251 603,77 грн основного боргу та ухвалити в цій частині нове рішення про закриття провадження.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 31 травня 2023 року залишити без змін.

4. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.01.2024.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова