ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2970/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Бурчак А.Ю.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 (повний текст складено та підписано 15.09.2023 суддя Мельниченко І.Ф.) у справі №904/2970/23

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", м. Кременчук, Полтавська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості у сумі 1 742 382,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 1 292 181,60 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 473/2/2118 від 01.06.2021, 396 672,58 грн. - інфляції грошових коштів та 53 528,18 грн. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів № 473/2/2118 від 01.06.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23 позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" 1 292 181,60 грн. - основного боргу, 396 672,58 грн. - інфляції грошових коштів, 53 528,18 грн. - річних та 26 135,74 грн. - судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов укладенного 01.06.2021р. між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" (далі - Покупець, Відповідач) договору поставки нафтопродуктів № 473/2/2118 (далі - Договір) та Специфікації від 16.06.2021, в якій сторони визначили найменування, кількість та ціну Товару (а.с. 12), позивач 16.06.2021 поставив відповідачеві товар на загальну суму 1 292 181,60 грн., що підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів № 1/06 на суму 298 468,80 грн. та № 2/06 на суму 993 712,80 грн., копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 13-14).

Вказані акти приймання-передачі підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств останніх.

Позивачем на адресу відповідача надсилалася претензія № 14/05-138 від 24.01.2023 з вимогою погашення суми основної заборгованості в розмірі 1 292 181,60 грн., на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи докази надсилання (а.с. 17-21). Відповідач грошові кошти у сумі 1 292 181,60 грн. не сплатив, в зв`язку із чим, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат за загальний період з січня 2022 по квітень 2023 в сумі 396 672,58 грн. та 3 % річних за загальний період з 01.01.2022 по 19.05.2023 у сумі 53 528,18 грн, суд визнав їх такими, що проведено правильно, а відповідні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що відповідач не здійснив оплату товару у визначені договором строки, оскільки строк оплати не настав.

Наявність форс-мажорних обставин конкретно для ТОВ «ПАЛИВОВО КР» підтверджуються тим, що наразі Управлінням Служби безпеки України в Дніпропетровській області проводиться розслідування за фактом вчинення кримінального правонорушення, передбаченого ч. 1 ст. України, по ряду кримінальних проваджень за заявами багатьох суб`єктів господарювання. Також наявний загальновідомий факт - військової агресії росїї щодо України, який не підлягає доказуванню.

Договором №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021 передбачепо порядок здійснення оплати з урахуванням форс-мажорних обставин. Зважаючи на виклалене та те, що Верховною Радою України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні подовжується па 90 діб (до 18 серпня 2023 року), то зазначений у Договорі строк після належного отримання рахунків по вищевказаному договору подовжується на час дії відповідних обставин.

У ТОВ «Паливо КР» на сьогодні відсутні оригінали рахунки, на які посилається позивач, що унеможливлює дотримання п. 4.2 Договору №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021, та в свою чергу, через неналежне виконання саме позивачем свого зобов`язання, унеможливлює вимагання виконання позивачем від відповідача виконання зобов`язання. А позовна заява грунтусться на припущеннях та без наявності належних та допустимих доказів зворотнього від позивача.

Також суд першої інстанції при винесені оспорюваного рішення зазначив на «відсутність доказів, які б свідчили про те, що позивачем при передачі товару відповідачеві не передавався рахунок на його оплату», однак такими доказами, в свою чергу, і є відсутність у позивача направлення позивачем рахунків на оплату (з відповідною можливістю ідентифікувати, що рахунки стосується саме відповідних правовідносин відповідного договору), належним чином оформлені рахунки) та отримання цих рахунків відповідачем.

Належних та допустимих доказів направлення позивачем відповідних рахунків на адресу відповідача для оплат, як того вимагають положення договору позивачем не надано.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що судове рішення ґрунтується на засадах верховенства права, законне й обґрунтоване, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повного та всебічного дослідження доказів. Судове рішення відповідає завданню господарського судочинства, визначеному Господарського процесуальним кодексом України. Просить залишити судове рішення від 05.09.2023 по справі №904/2970/23 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «ПАЛИВО КР» без задоволення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2970/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2970/23.

27.10.2023 року матеріали справи №904/2970/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

02.11.2023 скаржником було заявлено клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23 та Наказу про примусове викоання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23, яке вмотивоване тим, що апеляційну скаргу скаржником було подано 02.10.2023, в той час як судовий наказ по справі було виготовлено 06.10.2023 та направлено на адресу позивача. З метою дотримання принципів господарського судочинства скаржник просить зупинити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23.

Ухвалою суду від 06.11.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" про зупинення дії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23 задоволено в частині вимог про зупинення дії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23. Зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.01.2024 о 10:30 годин.

23.01.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01.06.2021 Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" (далі - Покупець, Відповідач) укладено договір поставки нафтопродуктів № 473/2/2118 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю нафтопродукти (далі - Товар), а Покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими Сторонами в Додатках (Специфікаціях) до даного Договору.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 1.2. договору одиниця виміру Товару - тонна.

Згідно з пунктом 3.1. договору базис поставки - EXW (резервуари АЗС, вказані Покупцем в заявці і що належать Покупцеві на праві власності або використовуються ним на інших правових підставах), згідно з "Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі".

Поставка Товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних Сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на Товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів (пункт 3.2. договору).

Строк поставки Товару: червень 2021 - грудень 2021 (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору ціна Товару за одну метричну тонну вказується Сторонами у відповідних Додатках (Специфікаціях) до даного Договору. Оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата Товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника. В рахунку Постачальник вказує вартість Товару, виходячи з ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата Товару, що постачається, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього Договору, номера і дати виписки рахунку про оплату, найменування Покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування Товару, що підлягає оплаті.

Строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (пункт 7.1. договору).

16.06.2021 сторонами було складено, підписано та скріплено печатками підприємств останніх специфікацію на поставку Товару, в якій сторони визначили найменування, кількість та ціну Товару (а.с. 12).

На виконання умов договору позивач 16.06.2021 поставив відповідачеві товар на загальну суму 1 292 181,60 грн., що підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів № 1/06 на суму 298 468,80 грн. та № 2/06 на суму 993 712,80 грн., копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 13-14).

Вказані акти приймання-передачі підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств останніх.

Позивачем на адресу відповідача надсилалася претензія № 14/05-138 від 24.01.2023 з вимогою погашення суми основної заборгованості в розмірі 1 292 181,60 грн., на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи докази надсилання (а.с. 17-21).

Відповідач грошові кошти у сумі 1 292 181,60 грн. не сплатив, відповідь на претензію не надав, що й стало причиною виникнення спору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин того, що на виконання умов укладенного 01.06.2021р. між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" (далі - Покупець, Відповідач) договору поставки нафтопродуктів № 473/2/2118 (далі - Договір) та Специфікації від 16.06.2021, в якій сторони визначили найменування, кількість та ціну Товару (а.с. 12), позивач 16.06.2021 поставив відповідачеві товар на загальну суму 1 292 181,60 грн., що підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів № 1/06 на суму 298 468,80 грн. та № 2/06 на суму 993 712,80 грн., копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 13-14). Вказані акти приймання-передачі підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств останніх. Надіслана на адресу відповідача претензія № 14/05-138 від 24.01.2023 з вимогою погашення суми основної заборгованості в розмірі 1 292 181,60 грн. (а.с. 17-21) залишилася без відповіді, а грошові кошти у сумі 1 292 181,60 грн. не оплаченими.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки нафтопродуктів № 473/2/2118 від 01.06.2021.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено вище, між позивачем та відповідачем був укладений договір №473/2/2118 від 01.06.2021. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Поставка Товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних Сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на Товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів (пункт 3.2. договору).

Строк поставки Товару: червень 2021 - грудень 2021 (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору ціна Товару за одну метричну тонну вказується Сторонами у відповідних Додатках (Специфікаціях) до даного Договору. Оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата Товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника. В рахунку Постачальник вказує вартість Товару, виходячи з ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата Товару, що постачається, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього Договору, номера і дати виписки рахунку про оплату, найменування Покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування Товару, що підлягає оплаті.

Строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (пункт 7.1. договору).

16.06.2021 сторонами було складено, підписано та скріплено печатками підприємств останніх специфікацію на поставку Товару, в якій сторони визначили найменування, кількість та ціну Товару (а.с. 12).

За доводами апелянта, невиконання позивачем п. 4.2 договору є відкладальною умовою, що є підставою для не оплати товару.

Як зазначено Верховним Судом у справі № 908/771/19, рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Ненадання рахунка-фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи №918/537/18, від 29.08.2019 зі справи №905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи №915/400/18, від 29.04.2020 зі справи №915/641/19.

Поставлений позивачем товар прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень, претензій, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №473/2/2118 від 01.06.2021, які містяться в матеріалах справи, а відповідачем не надано доказів направлення повідомлення про порушення позивачем п.4.2 договору, заперечення відповідача щодо порушення позивачем п.4.2 є необґрунтованими.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України:

1. Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

2. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Апелянтом не надано належних і допустимих доказів на підтвердження реалізації ним можливостей, передбачених частиною 2 статті 666 Цивільного кодексу України щодо відмови від отримання товару в зв`язку з ненаданням йому необхідних документів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поставка товару є підтвердженою, а тому заперечення відповідача оцінюються критично, оскільки така поведінка відповідача свідчить про його недобросовісні дії стосовно оплати поставленого товару.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції, доказів сплати заборгованості у розмірі 1 292 181,60 грн сторонами не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 292 181,60 грн визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятого на себе зобов`язання з оплати поставленого товару, позивачем було нараховано 3% річних за період з 01.01.2022 по 19.05.2023 у розмірі 53 528,18 грн., інфляційні втрати з за період з січня 2022 по квітень 2023 в розмірі 396 672,58 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній скарзі, в тому числі, має бути зазначено у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки поставка товару підтверджена, а апелянтом не надано контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний господарський суд не вбачає для сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції щодо арифметичної правильності відповідних розрахунків, а тому вказані вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо «… Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здгйенеппа господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та З % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відіювідачьіюсті) за иросгроченпа грошового зобов`язання, тобто по суті можна вважати їх різновидом штрафних санкцій.

Відповідно до Ч.1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до Ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 7.1. визначено Строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по 31.12.2021 р., а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Тобто в даному випадку строк позовної давності до інфляційних витрат на суму боргу та З % річних мав би становити до 31.12.2022р.

Однак позивач звернувся до суду із позовною заявою лише у червні 2023 року, отже в частині вимог про стягнення інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних позивачем пропущено строк позовної давності, про що ТОВ «ПАЛИВО КР» заявляє та просить в цій частині застосувати положення Ч.6 ст. 267 Цивільного кодексу України - відмовити у позові.

Відповідно до Ч.6 ст. 267 Цивільного кодексу України Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також Відповідно до ч.б ст. 232 Господарського кодексу України Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В свою чергу, як вбачається з розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви, позивач визначає період нарахування щодо інфляційних витрат 16 місяців (485 дні) з січня 2022 по квітень 2023рр., щодо 3% річних 16,5 місяці (504 дні) з 01.01.2022 по 19.05.2023рр.

Отже розрахунок є таким, що виконаний без дотримання положень ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України. …» відхиляються колегією суддів, оскільки зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання, тобто не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. 3% річних не є різновидом неустойки, адже мають інші підстави нарахування, на відміну від неустойки, та відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки строк позовної давності не було пропущено. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Щодо посилання скаржника на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів констатує, що Торгово-промислова палата України (ТПП України) листом від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України Про торгово-промислові палати в Україні та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Таким чином, порівнюючи офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 з правилами засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, апеляційний господарський суд встановив, що у законі та регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а на сайті ТПП України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист.

У загальному офіційному листі ТПП України від 28.02.2022 зазначено, що його видано на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні та Статуту ТПП України.

Проте, в ст.ст. 14 та 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні нічого не повідомлено про офіційні листи ТПП України та їх правовий статус, а статут ТПП України у вільному доступі відсутній.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Таким чином, використання лише загального офіційного листа ТПП України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію російської федерації проти України повинно супроводжуватися принаймні і іншими доказами на підтвердження неможливості виконати зобов`язання в строк та належним чином.

Крім цього, відповідач мав змогу звернутися до ТПП України або відповідної регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин або ж обставин непереборної сили відповідно до регламенту, проте цього не зробив, а причин неможливості звернутися суду не повідомив.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили або ж випадком) не вважаються: недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника; відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання; відсутність у боржника необхідних коштів.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором.

Таким чином, доводи апеляційної скарги … Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та …

… Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є …

… Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання МОЖУТЬ виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець …

… Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються …

… Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися …

… За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у …

… За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова …

… Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що …

… Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням …

… За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні …

… Як визначено у позовній заяві 01 червня 2021 року між ПАТ «УКРТАТНАФТА» та ТОВ «ПАЛИВО КР» було укладено Договір №473/2/2118 поставки нафтопродуктів (надалі - договір), у відповідності до гі. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженою Сторонами в Додатках (Специфікаціях) до даного Договору.

Згідно п. 3.1., 3.2 Договору передбачено, що …

… Згідно п. 4.2. Договору поставки передбачено, що …

… Згідно п. 7.1. визначено Строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по 31.12.2021р., а в частині розрахунків …

… У свою чергу відповідач не здійснив оплати товару у визначені договором строки, оскільки строк оплати не настав, зважаючи на наступне.

… Пунктом 6.1. Договору №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021 передбачено, що …

… Сторона, яка не виконала зобов`язання за цим Договором повинна негайно …

… Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила …

… Відповідно до частини 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові …

… Так, відповідно до частини 1 ста тті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та …

… Керуючись вищевказаною нормою, Торгово-промислова палата України ухвалила рішення спростити …

… У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є …

… Зважаючи на ч. З ст. 74 ГПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомими є обставини, які відомі широкому колу осіб, в тому числі і складу суду. Вони не потребують доказування тому, що об`єктивність їх існування очевидна.

Частиною третьою стати 106 Конституції України передбачено, що …

… Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» та …

… Наведена вище інформація є загальновідомою та не потребує доказування.

Наявність форс-мажорних обставин конкретно для ТОВ «ПАЛИВО КР» підтверджується тим, що наразі Управлінням Служби безпеки України в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, по ряду кримінальних проваджень за заявами багатьох суб`єктів господарювання. Також наявний загальновідомий факт військової агресії росії щодо України, який не підлягає доказуванню.

Всупереч негативним обставинам, з початку новномасштабного вторгнення рф в Україну, і населення, і суб`єкти господарювання, в тому числі і в територіальних межах Дніпропетровської області, зіткнулися з існуючою проблематикою введеного воєнного стану та відповідних обмежень, спричинених протиправними діями держави-агресора: пошкодження логістики, знищення баз зберігання ПММ, девальвація валют, що також вплинуло і на ТОВ «ПАЛИВО КР». Зазначені обставини значною мірою знизили фінансову спроможність відповідача. Із суті обставин, які змінилися у зв`язку з військовою агресією росії, причини, які зумовили настання їх зміни не могли бути усунені після їх виникнення, адже перебували поза межами волі сторін та жодним чином не пов`язані з їх діями, отже при всій турботливості та обачності, які вимагаються від сторін, вони не могли усунути причини зміни обставин після їх настання. Як зазначає у лютому 2023 року інформаційне агентство УНІАН (автор ОСОБА_1 ): «Падіння національної економіки за підсумками 2022 року склало безпрецедентні 30,4 відсотка, а споживча інфляція становила 26,6 відсотка, що означає здорожчання товарів і послуг в Україні в середньому на чверть. Відбулася і значна девальвація національної валюти з 29 грн/дол. перед вторгненням до 40 грн/дол. станом на зараз на готівковому валютному ринку, що теж не могло не позначитися на вартості товарів і послуг.

Тому, варто врахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31 серпня 2022 року у справі №910/15264/21, де вказано:

-відповідно до ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 ГК та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

- надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього сіуненя обачливості.

- невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

- між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

- Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (гі.99).

- для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

Як вже було зазначено вище, Договором №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021 передбачено порядок здійснення оплати з урахуванням форс-мажорних обставин. Зважаючи на викладене та те, що Верховною Радою України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується на 90 діб (до 18 серпня 2023 року), то зазначений у Договорі строк після належного отримання рахунків по вищевказаному договору подовжується на час дії відповідних обставин.

У позовній заяві ПАТ «Укртатнафта підтверджує, що Згідно п. 4.2. Договору поставки передбачено, що оплата …

… У подальшому зазначає, що «Рахунки відповідачеві були направленні в 2021, однак у Позивача не збереглись реєстри відправленої кореспонденції, так як вказані реєстри зберігаються 1 рік, відповідно до переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств, організацій, із зазначенням строків зберігання документів, Відповідачеві було повторно направлено рахунки, докази направлення, додаються (опис накладна, квитанція) та вручено особисто».

Однак вищезазначене ЖОДНИМ ДОКАЗОМ НЕ ПІДТВЕРДЖЕНО і має ознаки лише припущення та введення суду в оману з огляду на наступне:

Твердження позивача «Рахунки Відповідачеві були направленні в 2021, однак у Позивача не збереглись реєстри відправленої кореспонденції» є лише ПРИПУЩЕННЯМ. Позивач не дає жодного належного та допустимого доказу у підтвердження зазначеного. Не надано доказів взагалі введення «реєстру», зокрема положення, порядку, чи то іншого розпорядчого документу по ПАТ «УКРНАФТА», прийнятого в установленому порядку, яким введено в дію порядку введення реєстру.

Також направлення кореспонденції З ВІДПОВІДНИМ ВІДОБРАЖЕННЯМ ОПИСУ ВКЛАДЕННЯ, на підставі якого можна ідентифікувати відправлення та його зміст/вкладення у відповідне відправлення може підтверджуватись зокрема відповідною накладною, описом вкладення, чеком/квитанцією, тощо. Однак ЖОДНОГО належного та допустимого доказу зазначеного направлення позивач не надає.

Твердження позивача «Відповідачеві було повторно направлено рахунки, докази направлення додаються (опис накладна, квитанція) та вручено особисто» » є лише ПРИПУЩЕННЯМ. Позивач не дає жодного належного та допустимого доказу у підтвердження зазначеного. Відсутні будь-які підтверджуючі докази особистого вручення рахунків, зокрема - ш тампів, печаток ТОВ «ПАЛИВО КР» та особистих підписів уповноваженої особи відповідача про отримання будь-яких рахунків по №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021

в долученому додатку нібито направлених рахунків віл 31.05.2021 05.04.2022, які не містять ознак (відображення) щодо якого саме договору ці можливі рахунки стосуються, а саме найменування договору, його номер, дату, тощо.

Також за належне звернути увагу суду, що позивач під час судового засідання, та і в позовній заяві, заявляє, що на виконання вимог пункту 8 частини 3 статті 162 ГПК України повідомляємо, що у позивача в наявності оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви, крім претензії та рахунків оригінали яких ніби були відправленні відповідачеві. Що в свою чергу виглядає досить дивно, з одного боку оригінали не надані відповідачу враховуючи відсутність належних і допустимих доказів зворотнього, з другого боку відсутні оригінали рахунків і у самого позивача. Логічним є питання чи взагалі формувалась рахунки по вказаному договору взагалі, та на виконання вимог договору, чи вони надавались позивачем відповідачеві.

Отже, у ТОВ «ПАЛИВО КР» на сьогодні відсутні оригінали рахунки, на які посилається позивач, що унеможливлює дотримання п. 4.2 Договору №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021, та в свою чергу, через неналежне виконання саме позивачем свого зобов`язання, унеможливлює вимагання виконання позивачем від відповідача виконання зобов`язання. А позовна заява ґрунтується на припущеннях та без наявності належних та допустимих доказів зворотнього від позивача.

ТАКОЖ СУД ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ПРИ ВИНЕСЕНІ СПОРЮВАНОГО РІШЕННІ/ ЗАЗНАЧИВ НА «ВІДСУТНІСТЬ ДОКАЗІВ, ЯКІ Б СВІДЧИЛИ ПРО ТЕ, ЩО ПОЗИВАЧЕМ" ПРИ ПЕРЕДАЧІ ТОВАРУ ВІДПОВІДАЧЕВІ НЕ ПЕРЕДАВАВСЯ РАХУНОК НА ЙОГО ОПЛАТУ». ОДНАК ТАКИМИ ДОКАЗАМИ, в свою чергу, І Є ВІДСУТНІСТЬ У ПОЗИВАЧА НАПРАВЛЕННЯ ПОЗИВАЧЕМ РАХУНКІВ НА ОПЛАТУ (3 ВІДПОВІДНОЮ МОЖЛИВІСТЮ ІДЕНТИФІКУВАТИ, ЩО РАХУНКИ СТОСУЄТЬСЯ САМЕ ВІДПОВІДНИХ ПРАВОВІДНОСИН ('ВІДПОВІДНОГО ДОГОВОРУ), НАЛЕЖНИМ ЧИНОМ ОФОРМЛЕНІ РАХУНКИ) ТА ОТРИМАННЯ ЦИХ РАХУНКІВ ВІДПОВІДАЧЕМ.

Додатково ТОВ «ПАЛИВО КР» вважає за необхідне акцентувати, що ТОВ «ПАЛИВО КР» в додатках до відзиву долучає свої неодноразові звернення на адресу позивача (заява ТОВ «ПАЛИВО КР» від 15.02.2023 року вих. №15-02/23, заява ТОВ «ПАЛИВО КР» від 07.07.2023 року вих. №07-07/23) з доказами направлень, в яких висловлювалися прохання направиш на адресу відповідача належні документи, зокрема рахунки до Договору №473/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.06.2021р. Однак зазначені вище заяви отримані позивачем (належні та допустимі докази додаємо) однак проігноровані, відповідних оригіналів рахунків не надано і по сьогодення.

ЩО В СВОЮ ЧЕРГУ СПРОСТОВУЄ ТВЕРДЖЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ «ДОКАЗІВ ЗВЕРНЕННЯ ТОВ "ПАЛИВО КР" ДО ПАТ "ТРАНСНАЦІОНАЛЬНА ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА НАФТОВА КОМПАНІЯ "УКРТАТНАФТА" З ВИМОГОЮ

ЩОДО НАДАННЯ ВКАЗАНОГО СУПРОВІДНОГО ДОКУМЕНТУ». ТАК ЯК ВІДПОВІДАЧ НЕОДНАРОЗОВО ЗВЕРТАВСЯ ЩОДО НАДАННЯ ОРИГІНАЛІВ ДОКУМЕНТІВ.

Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах …

… Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є …

… Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона …

…Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які …

… Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких …

… Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що …

… Крім того, після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Як зазначалось вище належних та допустимих доказів направлення позивачем відповідних рахунків на адресу відповідача для оплат , як того вимагають положення договору позивачем не надано.

ВІДПОВІДНО ДО статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є право …

… Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять …

… Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим …

… Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна …

… Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до …

… Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його …

… Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка …

… Разом з тим, вирішуючи питання про наявність вини як умови застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, слід враховувати особливість правової природи цієї відповідальності.

У випадку, який є предметом дослідження у справі 904/2970/23, вина ТОВ «ПАЛИВО КР» відсутня з підстав:

Наявності форс-мажорних обставин військової агресії' рф та періоду дії воєнного стану;

Не виконання стороною договору (позивачем в нашому випадку) зобов`язань за договором в частині не надання на адресу відповідача відповідних рахунків для оплат які прямо вимагаються умовами договору, як ПІДСТАВА ДЛЯ ОПЛАТ та подальшого належного виконання зобов`язань зі сторони відповідача.

Також за належне звернути увагу, що, на думку ТОВ «ПАЛИВО КР» взагалі відсутня підстава до стягнення заборгованості так, як відсутнє прострочення зобов`язання в цілому позивач, не виконуючи свого обов`язку, не надав належним чином відповідачеві, згідно договору, рахунок для оплат (п. 4.2 договору - обов`язкова підстава оплати - надання рахунку).

У серпні 2023 відповідач звернувся до суду із клопотанням про витребування документів, в якому просив суд Витребувати у Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово- промислова компанія «Укртатнафта» (Код ) для огляду оригінали:

- документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

належні та допустимі докази направлення Пубмчним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова компанія «Укртатнафта» оригіналів рахунків-фактури №90774098 від 16.06.2021, №90774104 від 06.06.2021 ДО ДОГОВОРУ №473/2/2118^ПОСТАВКИ НАФТОПРОДУКТІВ ВІД 01.06.2021 Р. та отримання їх ТОВАРІ ЇСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПАЛИВО КР»

- документ, що підтверджують повноваження бухгалтера, прізвище якого чи якої зазначено у рахунках-фактурах №90774098 від 16.06.2021, №90774104 від 06.06.2021 2021 ДО ДОГОВОРУ №473/2/2118 ПОСТАВКИ НАФТО! 1РОДУКТІВ ВІД 01.06.2021 Р.

Підставами задоволення клопотання відповідач вбачав зокрема, що Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2023 № 904/2970/23 про відкриття провадження у справі та у подальшому ухвалою суду від 21.06.2023 суд не зобов`язував позивача по справі - Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" надати для огляду оригінали документів визначених у позовній заяві та на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача в цілому.

Отже матеріали справи містять у собі лише копії певних графічних матеріалів «копії документів», достовірність яких не підтверджена наявністю зазначених документів в ОРИГІНАЛАХ, а отже і виникнення зобов`язань по них. Лише оригінали первинних документів, договорів, актів, рахунків, тощо, які оформлені належним чином тощо можуть породжувати зобов`язання учасників тих чи інших правовідносин.

А наявність саме оригіналів документів, які породжують права і обов`язки сторін, їм на які позивач посилається у свої позовній заяві, належним чином не підтверджена, оригінали документів СУДОМ не досліджувались та не оглядались.

Також 20 вересня 2023року, вже після нрийняття оспорюваного рішення, на адресу ТОВ «ПАЛИВО КР» надійшов лист від ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТРАНСНАЦІОНАЛЬНА ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА НАФТОВА КОМПАНІЯ «УКРТАТНАФТА» №22/68 від 08.09.2023 (надалі - лист), «ЩОДО ВРЕГУЛЮВАННЯ ГОСПОДАРСЬКИХ ВЗАЄМОВІДНОСИН» (який відповідач просить долучиш до матеріалів справи так, як раніше його подати не міг) в якому зокрема зазначено (дослівно):

«Після призначення нового керівництва ПАТ «УКРТАТНАФТА» не було виявлено суттєвої частини первинних документів та даних щодо господарських операції за 2021- 2022 роки» (абз.2 листа).

«З метою пошуку та відновлення відсутніх/втрачених договірних, первинних документів та документації з фінансово-господарської діяльності в ПАТ «УКРТАТНАФТА», а також встановлення реальності здійснення господарських операції з контрагентами, у ПАТ «УКРНАФТА» була створена Робоча комісія з пошуку і відновлення відсутніх/втрачених первинних документів.» (абз.2 листа).

«Беручи до уваги, що подальше залишення неоформленими господарських відносин матиме значні негативні фінансові наслідки як для ПАТ «УКРТАТНАФТА», так і ТОВ «ПАЛИВО КР»»

«Також висловлюємо сподівання, що відсутність оригіналів первинних фінансово- господарських документів у наших товариств є наслідком технічних неузі оджсностсй документооборогу»

Отже позивач зазначеним листом ПІДТВЕРДЖУЄ:

ВІДСУТНІСТЬ оригіналів первинних фінансово-господарських документів

ВІДСУТНІСТЬ договірних, первинних документів діяльності в ПАТ «УКРТАТНАФТА

Відповідно до ч.І п.1ч.2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПКУ) Доказами є будь-які дат, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами

Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 74 ГПКУ Кожна сторона повинна …

… Відповідно до Ст.ст. 76-78 ГПКУ Належними є докази, на підставі яких можна …

… Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути …

… Достовірними є докази, створені (отримані) за …

… Відповідно до ч.6 ст. 91 ГПКУ Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за …

ТОБТО В СУДОВОМУ ПРОВАДЖЕННІ ПО СПРАВІ 904/2970/23 НА СЬОГОДНІ:

1) ПОЗИВАЧ ПО СПРАВІ ПІДТВЕРДЖУЄ ВІДСУТНІСТЬ У НЬОГО ДОГОВІРНИХ, ПЕРВИННИХ ДОКУМЕНТІВ, ФІНАНСОВО- ГОСПОДАРСЬКИХ ДОКУМЕНТІВ ДІЯЛЬНОСТІ В ПАТ «УКРТАТНАФТА» ЗОКРЕМА З КОНТРАГЕНТОМ ТОВ «ПАЛИВО КР»

2) СУДОМ НЕ ПЕРЕВІРЕНО, В СИЛУ ПРЯМИХ ВИМОГ ЗАКОНУ, ОРИГІНАЛІВ ПОДАНИХ ДО ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ КОПІЇ ДОКУМЕНТІВ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ПОЗИВАЧ ЯК ДОКАЗИ ВИСОВУЄ свої вимоги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Правовий порядок в Україні ґрунтується на …

… Відповідно до ч.1-3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК) Завданням господарського судочинства є …

… Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх …

Відповідно до ст.7, ГПК Правосуддя в господарських судах здійснюється на …

… Відповідно до ст. 129 Конституції України Суддя, здійснюючи правосуддя, є …

… Відповідно до ч.2 ст. 63 Конституції України Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції' України і повинні відповідати їй. Норми Конституції' України є нормами прямої дії'. … відхиляються колегією суддів як такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Судом першої інстанції було надано повну та обґрунтовану оцінку на всі аргументи відповідача, надано належну оцінку поданим сторонами доказам, зроблено об`єктивні висновки щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі суду першої інстанції, яка є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 39203,61 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливо КР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 у справі №904/2970/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 39203,61 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Паливо КР".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.01.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.В. Чус