ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокуСправа № 912/2346/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №912/2346/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АІТ-76", вул. Фабрична, 51, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55210

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані", вул. Ельворті, 7, офіс 211, м. Кропивницький, 25002

про стягнення 5 593,02 грн

Представники сторін участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АІТ-76" (далі - ТОВ "АІТ-76") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" (далі - ТОВ "Аваста Компані") з вимогами про стягнення 4 935,80 грн та 657,22 грн пені, з покладенням судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки №КРП14 від 16.12.2022 в частині оплати товару.

Ухвалою від 18.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/2346/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на 16.01.2024 о 14:00 та встановив сторонам строки для подання заяв по суті.

29.12.2023 через систему Електронний суд відповідач подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у позові з підстав невиконання позивачем умов договору щодо надання перерахованих у п. 3.3 договору документів та наявності форс-мажорних обставин - військової агресії рф та періоду дії воєнного стану. За наявності вказаних обставин відповідач вважає, що строк оплати не наступив.

10.01.2023 позивач подав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника та зазначив, що позов підтримує повністю.

Протокольною ухвалою від 16.01.2024 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 31.01.2024 о 14:45 год.

19.01.2023 через систему Електронний суд позивач подав суду відповідь на відзив.

В судовому засіданні 31.01.2024 сторони своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористались, уповноважених представників не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Інших заяв по суті не подано.

Позивач подав заяву про проведення засідання без його участі та повідомив про підтримання позовних вимог.

Згідно норм статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3).

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 31.01.2024 за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 31.01.2024 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

16.12.2022 між ТОВ "АІТ-76" (далі - Постачальник) та ТОВ "Аваста Компані" (далі - Покупець) укладено договір поставки №КРП14 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупцеві товари в асортименті, упаковці та по цінам зазначеним у специфікації, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 2.1. Договору ціна на товар встановлюється в гривнях і узгоджується у підписаній обома сторонами специфікації.

Загальна сума даного Договору обумовлюється сумами, зазначеними у видаткових накладних на товар, що був поставлений за цим Договором (п. 2.3. Договору).

У п. 3.1. Договору передбачено, що поставка товару зі складу Постачальника на склад Покупця здійснюється силами та за рахунок Постачальника. Постачальник зобов`язаний надати товар не пізніше 5 днів з моменту узгодження заявки Покупця (якщо інше не погоджене Сторонами). Поставка товару здійснюється на умовах DDP (склад Покупця) в розумінні термінів Інкотермс в редакції 2010 року, якщо інші умови поставки окремих партій товару не визначені Сторонами у письмовій формі.

Як зазначено у п. 3.2. Договору датою поставки вважається дата підписання Покупцем видаткових накладних на товар.

За умовами п. 3.3. Договору при поставці кожної партії товару Постачальник повинен надати Покупцю: сертифікат якості виробника, висновки санітарно - гігієнічної експертизи (у випадку, якщо товар підпадає під таку експертизу), накладну на товар, та рахунок, підписані вповноваженою особою Постачальника та скріплену печаткою Постачальника, товарно-транспортну накладну, інші супровідні документи на товар, якщо наявність таких документів передбачена діючим законодавством України.

Положеннями п. 3.3.3. Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) визначено, що в разі, якщо Постачальник не надасть Покупцеві разом з партією товару документи, що перелічені в п. 3.3., окрім документів, що підтверджують якість товару, які мають бути надані при першій поставці товару, в подальшому за вимогою Покупця, Покупець може відмовитись від прийняття товару та повернути його Постачальнику. В такому випадку витрати по доставці та поверненню товару покладаються на Постачальника. Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від Постачальника з повним пакетом документів.

Відповідно до п. 4.1. Договору Покупець зобов`язаний сплачувати Постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 7 календарних днів. Строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної Покупцем, або відповідно умов п. 3.3., 3.3.3. Договору.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що жодна із сторін не буде нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов договору, якщо такому невиконанню прямо перешкоджали обставини, що знаходяться поза сферою контролю невиконуючої сторони, таких як: стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадські заворушення, а також не обмежені вищенаведеним подібні обставини (далі - обставини непереборної сили), на період, починаючи з моменту оголошення невиконуючою стороною про такі обставини.

Згідно з п. 7.3. Договору сторона, що не виконує свої обов`язки через обставини непереборної сили, зобов`язана негайно, після настання таких обставин, повідомити іншу Сторону про це, а також зазначити припустимий строк дії таких обставин та можливі строки виконання обов`язків.

У п. 7.2. Договору визначено, обставини непереборної сили автоматично відкладають строк виконання зобов`язань за Договором на строк дії таких обставин. Якщо обставини непереборної сили тривають більше 6 (шести) місяців, то будь-яка зі Сторін може розірвати Договір стосовно не поставленого на даний момент товару.

Доказом існування обставин непереборної сили є підтвердження цих обставин Торгово-промисловою палатою України або її регіональним відділенням (п. 7.4.Договору).

Відповідно до п. 8.4. Договору у випадку порушення строку оплати поставлення товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За умовами п. 10.1., 10.4. Договору він вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє по 31.12.2023. Розірвання чи припинення Договору не припиняє обов`язків сторін, що мали місце станом на припинення чи розірвання Договору (обов`язок взаєморозрахунків, гарантійні зобов`язання тощо).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

При укладанні Договору 16.12.2022 складено протокол узгодження розбіжностей до Договору, який набирає силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, є невід`ємною частиною Договору. Виконання умов Договору провадиться з урахуванням змін і доповнень, які вказані в протоколі, в редакції, що узгоджена сторонами Договору.

Вказаний протокол підписано представниками сторін без будь - яких заперечень та зауважень, скріплено печатками товариств.

На виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю товар на загальну суму 5 546,94 грн, що підтверджується видатковими накладними: №ПКА-027863 від 21.07.2023 на суму 1 479,48 грн; №ПКА-028787 від 22.07.2023 на суму 1 572,24 грн; №ПКА-028788 від 22.07.2023 на суму 107,94 грн; №ПКА-029752 від 27.07.2023 на суму 520,38 грн; №ПКА-031114 від 29.07.2023 на суму 700,80 грн; №ПКА-031115 від 29.07.2023 на суму 191,85 грн; №ПКА-033643 від 10.08.2023 на суму 398,70 грн; №ПКА-033644 від 10.08.2023 на суму 575,55 грн (а.с. 9-16).

Вказані накладні підписані представниками сторін.

Як вказує позивач, товар був прийнятий відповідачем без зауважень щодо якості товару.

Відповідач частково оплатив товар на суму 611,14 грн, отриманий згідно видаткової накладної №ПКА-027863 від 21.07.2023.

Вартість не оплаченого товару становить 4 935,80 грн (5 546,94 грн - 611,14 грн).

23.10.2023 позивач направив відповідачу претензію №19-10/2023/3 від 19.10.2023 на суму 4 935,80 грн.

Вказана претензія отримана відповідачем, однак залишена без відповіді.

Також, у зв`язку із простроченням відповідачем строків оплати товару, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 657,22 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. До правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 ЦК України.

Так, згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором, передав відповідачу товар згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних на загальну суму 5 546,94 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати прийнятого товару виконав частково на суму 611,14 грн.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 4 935,80 грн.

Як встановлено судом, строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару на вказану суму є таким, що настав.

На момент розгляду справи доказів оплати відповідачем вартості поставленого товару у розмірі 4 935,80 грн суду не надано.

Факт отримання товару відповідачем не заперечується.

А тому, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 4 935,80 грн підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що строк оплати товару не настав, у зв`язку із тим, що позивач під час поставки товару не передав йому сертифікат якості виробника, висновки санітарно - гігієнічної експертизи, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 3.3. Договору при поставці кожної партії товару Постачальник повинен надати Покупцю, зокрема, сертифікат якості виробника, висновки санітарно - гігієнічної експертизи.

Відповідач стверджує, що станом на момент подання відзиву позивачем не надані відповідачу документи, що передбачені п. 3.3. Договору.

Тому, на думку відповідача, підлягають застосуванню положення п. 3.3.3. Договору щодо відраховування терміну оплати партії товару з моменту отримання відповідних документів.

Так, згідно з п. 3.3.3. Договору в разі, якщо Постачальник не надасть Покупцеві разом з партією товару також документи, що перелічені в п. 3.3., Покупець за своїм вибором має право: або відмовитись від товару та повернути його Постачальнику, або відраховувати термін оплати партії товару з моменту отримання відповідних документів від Постачальника. При цьому пеня за несвоєчасну оплату в цьому випадку не нараховується.

Разом з тим, як вже зазначено, 16.12.2022 сторонами складено та підписано протокол узгодження розбіжностей до Договору, який є невід`ємною частиною Договору та виконання його умов здійснюється з урахуванням змін і доповнень, що вказані в протоколі.

За умовами вказаного протоколу, п. 3.3.3. Договору викладено в редакції Постачальника, а саме: в разі, якщо Постачальник не надасть Покупцеві разом з партією товару документи, що перелічені в п. 3.3., окрім документів, що підтверджують якість товару, які мають бути надані при першій поставці товару, в подальшому за вимогою Покупця, Покупець може відмовитись від прийняття товару та повернути його Постачальнику. В такому випадку витрати по доставці та поверненню товару покладаються на Постачальника. Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від Постачальника з повним пакетом документів.

Вказаний протокол підписано представниками сторін та скріплено печатками товариств.

Враховуючи, що відповідач не відмовився від підписання зазначеного протоколу розбіжностей та приймаючи до уваги факт його підписання з боку відповідача без будь - яких заперечень та зауважень, суд приходить до висновку, що сторони досягли згоди щодо всіх умов, зазначених у протоколі розбіжностей та підтвердили згоду у письмовій формі, шляхом підписання обома сторонами протоколу розбіжностей.

З огляду на викладене, Договір є укладеним з урахуванням положень протоколу, а пункт 3.3.3. Договору погоджений сторонами в редакції, викладеній Постачальником у протоколі розбіжностей.

Як вже зазначено, факт отримання товару відповідачем не заперечується, доказів відмови від приймання товару та/або його повернення матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 5 546,94 грн за видатковими накладними, що останнім не спростовано.

З урахуванням умов Договору термін оплати товару вважається таким, що настав.

Щодо посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина перша статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

Норма частини другої статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідач, заперечуючи власну вину у невиконанні зобов`язань за договором, посилається на обставини непереборної сили - повномаштабне вторгнення рф на територію України.

Так, пунктом 7.1. Договору передбачено, що жодна із сторін не буде нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов договору, якщо такому невиконанню прямо перешкоджали обставини, що знаходяться поза сферою контролю невиконуючої сторони, таких як: стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадські заворушення, а також не обмежені вищенаведеним подібні обставини (далі - обставини непереборної сили), на період, починаючи з моменту оголошення невиконуючою стороною про такі обставини.

Згідно з п. 7.3. Договору сторона, що не виконує свої обов`язки через обставини непереборної сили, зобов`язана негайно, після настання таких обставин, повідомити іншу Сторону про це, а також зазначити припустимий строк дії таких обставин та можливі строки виконання обов`язків.

У п. 7.2. Договору визначено, обставини непереборної сили автоматично відкладають строк виконання зобов`язань за Договором на строк дії таких обставин. Якщо обставини непереборної сили тривають більше 6 (шести) місяців, то будь-яка зі Сторін може розірвати Договір стосовно не поставленого на даний момент товару.

Доказом існування обставин непереборної сили є підтвердження цих обставин Торгово-промисловою палатою України або її регіональним відділенням (п. 7.4.Договору).

Разом з тим, відповідачем не надано жодного належного доказу та матеріали справи не містять повідомлення позивача про настання вказаних обставин у встановленому п. 7.3. Договору порядку та підтвердження Торгово-промисловою палатою України щодо їх впливу на виконання саме Договору поставки від 16.12.2022.

При цьому, суд враховує, що воєнний стан на території України був введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, а Договір поставки, за яким виникли зобов`язання у відповідача, укладено між сторонами 16.12.2022, тобто вже після настання форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач.

Аналіз частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" дає підстави для висновку, що обставинами непереборної сили є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Важливим, на переконання суду, є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, сторона може звільнятися від відповідальності за невиконання зобов`язань, якщо доведе відсутність вини (стаття 614 Цивільного кодексу України) або існування форс-мажорних обставин (стаття 617 Цивільного кодексу України).

Слід зазначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо).

При цьому, відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, у підприємства були відсутні можливості для повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, які б перешкоджали суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Відповідач стверджує, що листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Слід зазначити про те, що лист ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за Договором поставки №КРП14 від 16.12.2022, а матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за цим Договором, який би і підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару.

При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов Договору.

При цьому, відповідач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

Отже, визначальним у даному випадку є те, що відповідачем не надано сертифікат Торгово-промислової палати України, який би підтвердив, що обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

У постановах Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17, 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 17.08.2022 у справі №922/854/21 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже, окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків по оплаті поставленого товару, проте жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем до матеріалів справи долучено не було.

З огляду на викладене, відповідач безпідставно посилається на вказану обставину як на підставу звільнення його від відповідальності за невиконання умов Договору.

Щодо вимог позивача про стягнення пені в розмірі 657,22 грн, суд враховує таке.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 8.4. Договору у випадку порушення строку оплати поставлення товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Сторони дійшли згоди у п. 4.1. Договору, що Покупець сплачує Постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 7 календарних днів з дня підписання видаткової накладної Покупцем, або відповідно умов п. 3.3., 3.3.3. Договору.

Матеріалами справи підтверджено факт виникнення зобов`язання відповідача по оплаті товару та факт його неналежного виконання.

Враховуючи прострочення оплати товару за Договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 657,22 грн пені, яка нарахована на суму основного боргу окремо по кожній видатковій накладній, з урахуванням положень п. 4.1. Договору щодо початку терміну оплати, а саме з дня підписання видаткової накладної.

Разом з тим, статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наведена норма закону дає підстави для висновку, що у господарських правовідносинах поставка товару здійснюється на підставі договору, а перебіг строку починається з наступного дня після, зокрема, відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок.

Всупереч зазначеній нормі, позивачем при здійсненні розрахунків пені окремо по кожній видатковій накладній включено день поставки товару в період прострочення оплати та в результаті невірно обрано початок періоду нарахувань.

Здійснивши власний розрахунок пені, з урахуванням вихідних (неробочих) днів, суд встановив такий загальний розмір пені 646,10 грн, виходячи з такого:

- на суму заборгованості 868,34 грн в період з 29.07.2023 - 06.12.2023 складає 121,42 грн;

- на суму заборгованості 1 572,24 грн в період з 01.08.2023 - 06.12.2023 складає 214,17 грн;

- на суму заборгованості 107,94 грн в період з 01.08.2023 - 06.12.2023 складає 14,70 грн;

- на суму заборгованості 520,38 грн в період з 04.08.2023 - 06.12.2023 складає 69,00 грн;

- на суму заборгованості 700,80 грн в період з 08.08.2023 - 06.12.2023 складає 89,55 грн;

- на суму заборгованості 191,85 грн в період з 08.08.2023 - 06.12.2023 складає 24,51 грн;

- на суму заборгованості 398,70 грн в період з 18.08.2023 - 06.12.2023 складає 46,14 грн;

- на суму заборгованості 575,55 грн в період з 18.08.2023 - 06.12.2023 складає 66,61 грн.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені в сумі 646,10 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З ТОВ "Аваста Компані" підлягає стягненню 4 935,80 грн основного боргу та 646,10 грн пені.

Відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір суд покладає на відповідача в сумі 2 684,00 грн, з урахуванням мінімального розміру ставки судового збору.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аваста Компані" (вул. Ельворті, 7, офіс 211, м. Кропивницький, 25002, код ЄДР 44807654) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІТ-76" (вул. Фабрична, 51, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55210, код ЄДР 44789578) 4 935,80 грн основного боргу та 646,10 грн пені, а також 2 684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам до Електронних кабінетів, відповідачу також на електронну пошту .

Повне рішення складено 31.01.2024.

Суддя В.Г. Кабакова