ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2024 р. Справа№ 910/3477/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023

у справі №910/3477/23 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»

про стягнення 67 746,44 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі, відповідач) про стягнення 83 718,73 грн страхового відшкодування, а також витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач посилається на той факт, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну страхувальника позивача завдано матеріальної шкоди, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1210-00263 від 08.09.2021 року, в зв`язку чим на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen GOLF, державний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Інтер-Поліс», позивач просив стягнути з останнього страхове відшкодування в сумі 83 718,73 грн в порядку суброгації.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (надійшла до суду 17.05.2023), вказавши у ній, що оскільки з вини водія транспортного засобу Volkswagen GOLF, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було пошкоджено лише задню частину транспортного засобу Renault, державний номер НОМЕР_2 , то відшкодуванню відповідачем підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 67 746,44 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 32 873,22 грн (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят три грн 22 коп.) страхового відшкодування, 1 940,96 грн (одну тисячу дев`ятсот сорок грн 96 грн. коп.) витрат на правову допомогу та 1 302,38 грн (одну тисячу триста дві грн 38 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» 1 940,96 грн (одну тисячу дев`ятсот сорок грн. 96 коп.) витрат на правову допомогу.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що позивачем на виконання умов Договору страхування у зв`язку з настанням ДТП було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 94 586,04 грн шляхом перерахування вартості матеріального збитку, завданого власнику «Renault», державний номер НОМЕР_2 , на розрахунковий рахунок страхувальника ПП фірма «Юнікс Трейд КО». Водночас, станом на дату вчинення ДТП 18.07.2022 цивільно-правова відповідальність осіб за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 , водій якого є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інтер-Поліс» відповідно до Договору (полісу) ЕР №210085709 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс), з наступними умовами: франшиза - 1 000,00 грн; ліміт страхової суми за шкоду майну - 160 000,00 грн. Поліс станом на момент скоєння ДТП 18.07.2022 року був чинний.

З огляду на це, за висновками суду, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах виплаченої суми перейшло право вимоги до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду, в межах ліміту відповідальності, визначеному Полісом. Водночас, враховуючи встановлені судом за матеріалами справи обставини ДТП та послідовність дій його учасників, в тому числі винних осіб - обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діями яких були завдані пошкодження транспортного засобу (задньої частини), проте не була спричинена його конструктивна загибель, оскільки первісним було зіткнення автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 з автомобілем «Lexus», державний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, вже за яким слідувало зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, суд виходив з вартості відновлювального ремонту пошкоджень виключно задньої частини автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 в сумі 68 746,44 грн (згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) відновлювального ремонту КТЗ №07222 від 01.08.2021).

Водночас, керуючись положеннями статей 1188 Цивільного кодексу України та пункту 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд зазначив, що оскільки постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2022 у справі №756/6011/22 (провадження №3/756/3500/22), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2023 у справі №756/6011/22 (апеляційне провадження №33/824/509/2023), встановлено, що ДТП сталася з вини як водія транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ), так і водія транспортного засобу «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ), враховуючи послідовність дій учасників ДТП, діями яких були завдані пошкодження транспортного засобу, розмір відшкодування шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , з вини водія транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ), який підлягає відшкодуванню позивачу становить 32 873,22 грн (67 746,44 грн/2 (кількість осіб, які завдали шкоду) - 1000,00 грн (франшиза за полісом ЕР№210085709)).

Щодо заявлених сторонами до стягнення один з одного витрат на професійну правничу допомогу (позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 000,00 грн, а відповідачем з позивача - 4 000,00 грн), суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є завищеним і такий розмір підлягає зменшенню до 4 000,00 грн, що відповідає критерію пропорційності та розумності. У свою чергу, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог та завищення заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 940,96 грн. Також, зважаючи на висновки суду про часткове задоволення позовних вимог позивача з урахуванням доводів відповідача, за висновками суду наявні підстави для часткового задоволення клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог статей 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно у розмірі 1 940,96 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 20.09.2023 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 32 873,22 грн, судових витрат в сумі 1 381,62 грн, витрат на правничу допомогу в сумі 3 059,04 грн, а також в частині задоволення вимог відповідача про стягнення з позивача 1 940,96 грн витрат на правничу допомогу, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю, у задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до неправильного застосування судом першої інстанції положень пункту 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відсутні наступні обставини: шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоровю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали).

Суд першої інстанції, постановляючи рішення та роблячи висновок, що діями ОСОБА_1 було завдано шкоди лише задній частині автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , повинен був стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за пошкодження задньої частини вказаного автомобіля в повному обсязі за вирахуванням франшизи, тобто 67 746,44 грн. При цьому, сам відповідач у відзиві на позовну заяву самостійно звернув увагу суду першої інстанції на те, що діями застрахованої особи згідно полісу ЕР№210085709 було пошкоджено лише задню частину автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 .

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

30.10.2023 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд врахувати його доводи при вирішенні спору в частині розміру страхового відшкодування та розподілу судових витрат.

Відповідач у відзиві наголосив на тому, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не було враховано наданий ним контррозрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого сума останнього становить 62 579,82 грн (58 433,32 грн запасні частини (1-0,457) + 23 650,00 грн (вартість робіт) + 8 369,19 грн (вартість фарбування)).

Також суд не звернув увагу на заперечення відповідача в частині прийняття до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог, оскільки остання була подана після початку розгляду справи по суті.

Крім того, відповідач наголошує, що оскільки представник позивача представляє виключно інтереси позивача в інших справах, за якими адвокат подає позови про відшкодування шкоди, його правова позиція вже давно сформована й не потребувала додаткового часу для вивчення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3477/23, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

09.10.2023 матеріали справи №910/3477/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані судді-доповідачу у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі №910/3477/23 є вимоги про стягнення 67 746,44 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

08.09.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик за договором, позивач у справі) та Приватним підприємством фірма «Юнікс Трейд КО» (страхувальник за договором) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1210-00263 (далі - Договір страхування), предметом якого відповідно до пункту 1.1. частини 2 договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням; відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної майну третіх осіб застрахованим транспортним засобом; життям, здоров`ям та/або працездатністю застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 3 частини 1 Договору страхування вигодонабувачем за договором є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк».

Відповідно до пункту 13 Додатку №1 до Договору страхування застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Renault», державний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску (далі - застрахований транспортний засіб); страхова сума становить 250 000,00 грн, безумовна франшиза за ризиками «викрадення» та «по іншим ризикам» - 0,00% від страхової суми.

Строк дії Договору страхування для застрахованого транспортного засобу - з 24.09.2021 по 23.09.2022 (пункт 8 частини 1 Договору страхування).

18.07.2022 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Opel» д.н.з. НОМЕР_4 , транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_5 , транспортного засобу «Lexus» д.н.з. НОМЕР_3 , транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

За матеріалами справи, зокрема, згідно відповіді від НПУ №870158, схеми місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення АДД №376382 від 18.07.2022, протоколу про адміністративне правопорушення АДД №376383 від 18.07.2022, постанови Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2022 у справі №756/6011/22 (провадження №3/756/3500/22) та постанови Київського апеляційного суду від 23.01.2023 у справі №756/6011/22 (апеляційне провадження №33/824/509/2023), що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 376382, 18.07.2022 о 17 год. 30 хв. у м. Києві гр. ОСОБА_2 керував автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 на проспекті Степана Бандери не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus» д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився попереду, після чого, автомобіль «Lexus» д.н.з. НОМЕР_3 здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_5 , який зупинився попереду, після чого автомобіль «Skoda» д.н.з. НОМЕР_5 здійснив зіткнення з автомобілем «Opel» д.н.з. НОМЕР_4 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №376383, 18.07.2022 о 17 год. 30 хв. у м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , на проспекті Степана Бандери не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, після чого автомобіль «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно пункту 11.1 частини 1 та пункту 2.2.2 частини 2 Договору страхування страховим випадком за договором є, зокрема, ДТП (дорожньо-транспортна пригода) - подія, що сталася під час руху застрахованого та/або іншого ТЗ, внаслідок якої завдані пошкодження застрахованому ТЗ, в тому числі під час перевезення застрахованого ТЗ іншим ТЗ, буксирування застрахованого ТЗ або застрахованим ТЗ.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За умовами пункту 12.1 частини 2 Договору страхування розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ та/або ДО, документів, зазначених у Розділі 11 Частини 2 Договору. Розмір страхового відшкодування в будь-якому випадку не може перевищувати розмір страхової суми за відповідним видом страхування та відповідних лімітів, якщо такі встановлені.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За умовами пункту 10.5 частини 2 Договору страхування при настанні страхового випадку (події, що має ознаки страхового випадку) страхувальник зобов`язаний письмово оформити та подати страховику Заяву про настання страхового випадку (події) не пізніше 3-х робочих днів з моменту її настання, а якщо подія сталася за межами України, то з моменту повернення в Україну.

Так, страхувальник 18.07.2022 звернувся до страховика - ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із Заявою про настання страхового випадку та на виплату страхового відшкодування №ПСКА-12605, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 12.4 частини 2 Договору страхування у випадку конструктивної загибелі застрахованого ТЗ (якщо згідно з актом автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту перевищує 60% дійсної вартості застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку), розмір страхового відшкодування розраховується за вибором страховика по одному з варіантів:

СВ = (СС-СЗ) + ДДВ - Фрп - ВЗПО - НЧСП

СЗ - часткова втрата вартості застрахованого ТЗ та ДО, яка відбувається протягом строку дії Договору. Застосовується при визначення суми страхового відшкодування у випадку викрадення або конструктивної загибелі застрахованого ТЗ та розраховується за формулою:

СЗ = СС х ЗЕвт х (Дсв - Дпд + 1) / 365, де:

СС - страхова сума по КАСКО згідно з частиною 1 Договору;

ЗЕвт - відсоток експлуатаційного зносу застрахованого ТЗ, розмір якого визначається відповідно до частини 1 Договору;

Дсв - дата настання страхового випадку;

Дпд - дата початку строку дії Договору;

СВ = (СС-СЗ) - ВЗ + ДДВ - Фрп - ВЗПО- НЧСП, де:

ВЗ - вартість залишків ТЗ після страхового випадку згідно з Актом автотоварознавчої експертизи або ринкова вартість залишків ТЗ визначена на підставі ринкового попиту, в тому числі за допомогою Інтернет - платформ з ринкової оцінки та продажу пошкоджених транспортних засобів.

Як встановлено судом за матеріалами справи, відповідно до Звіту №07222 від 01.08.2022 про оцінку вартості (розміру) відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault», державний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість ТЗ на дату оцінки становить - 255 144,65 грн; вартість відновлювального ремонту ТЗ становить - 238 876,46 грн; коефіцієнт фізичного зносу - 0,457.

Отже, виходячи з умов Договору страхування та змісту зазначеного Звіту №07222 від 01.08.2022, згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 93,63 % дійсної вартості застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку, встановлено конструктивну загибель застрахованого транспортного засобу марки «Renault», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 18.07.2022.

Згідно з пунктом 15.6 частини 2 Договору страхування страховик протягом 5 робочих днів з дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, передбачених розділом 11 частини 2 Договору, приймає рішення (складає Страховий акт) про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

У зв`язку зі зверненням страхувальника до позивача із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 18.07.2022, копія якої наявна в матеріалах справи, останнім згідно умов Договору страхування та на підставі Звіту №07222 від 01.08.2022 було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у загальній сумі 94 586,04 грн, про що складено страховий акт №ПСКА-12605 від 01.09.2022 та розрахунок суми страхового відшкодування від 01.09.2022, копії яких наявні в матеріалах справи.

За змістом вказаних страхового акту та розрахунку страхового відшкодування вбачається, що у зв`язку з конструктивною загибеллю транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого застрахованому позивачем транспортному засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 , визначена за умовами пункту 12.4 частини 2 Договору страхування, склала 94 586,04 грн, та становить різницю між вартістю транспортного засобу за умовами Договору страхування у разі конструктивної загибелі, яка становить 229 589,04 грн, та ринковою вартістю залишків транспортного засобу після страхового випадку, яка становить 135 000,00 грн, та яка визначена страховиком за допомогою Інтернет-платформ з ринкової оцінки та продажу пошкоджених транспортних засобів, як зазначено умовами пункту 12.4 Договору страхування.

У відповідності до вказаного страхового акту №ПСКА-12605 від 01.09.2022 та на підставі листа №Д2-1-КБ/2-038 від 29.08.2022 вигодонабувача АТ «Райффайзен Банк» про згоду на виплату суми страхового відшкодування за Договором страхування безпосередньо страхувальнику ПП фірма «Юнікс Трейд КО», страхове відшкодування у розмірі 94 586,04 грн було виплачено страхувальнику ПП фірма «Юнікс Трейд КО» платіжним дорученням №37073 від 01.09.2022 на суму 94 586,04 грн, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, матеріалами справи підтверджується виконання ПАТ «Страхова компанія «УСГ» умов Договору страхування, а саме виплати страхового відшкодування в розмірі 94 586,04 грн у зв`язку із настанням страхового випадку страхувальнику шляхом перерахування вартості матеріального збитку, завданого власнику «Renault», державний номер НОМЕР_2 , на розрахунковий рахунок страхувальника ПП фірма «Юнікс Трейд КО».

Відповідно до пункту 18.1 частини 2 Договору страхування якщо збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок настання страхового випадку, були пов`язані з виною третіх осіб, зокрема, власників інших ТЗ, то відповідно до законодавства України страховик має прав вимоги до винних осіб у розмірі суми виплачених відшкодувань.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , водій якого, зокрема, є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 18.07.2022, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інтер-Поліс» відповідно до Договору (полісу) ЕР №210085709 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс), з наступними умовами: франшиза - 1 000,00 грн; ліміт страхової суми за шкоду майну - 160 000,00 грн Поліс станом на момент скоєння ДТП 18.07.2022 був чинний.

Позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування №11/21316 від 06.09.2022 у сумі 94 589,04 грн, факт отримання якої відповідачем 09.09.2022 підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №804.

Проте, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач, який згідно умов Договору здійснив страхове відшкодування потерпілій особі, зазначав, що отримав право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та вказував (із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), що обов`язок з відшкодування спричинених збитків у сумі 67 746,44 грн (вартість відновлювального ремонту задньої частини транспортного засобу Renault, державний номер НОМЕР_2 , у урахуванням коефіцієнту фізичного зносу за вирахуванням франшизи (1000,00 грн) згідно Полісу ЕР №210085709) покладається на відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що сума, яка має бути відшкодована ним позивачу, складає 62 579,82 грн з розрахунку: 58 433,32 грн запасні частини (1-0,457) + 23 650,00 грн (вартість робіт) + 8 369,19 грн (вартість фарбування).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі, ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Отже, в силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок в частині встановлення чи є здійснення виплати за договором добровільного майнового страхування виникненням нового зобов`язання або ж за наслідками такої виплати лише відбувається заміна кредитора у вже існуючому зобов`язанні із набуттям останнім всіх прав і обов`язків попереднього кредитора викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, який в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України суди враховують при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зауважує, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 18.07.2022, страховим випадком та, керуючись умовами договору добровільного страхування, зокрема, пунктом 12.4 частини 2 Договору (у зв`язку з конструктивною загибеллю у розумінні умов договору транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 ), і на підставі Звіту №07222 від 01.08.2022 про оцінку вартості (розміру) відновлювального ремонту КТЗ, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено страховий акт №ПСКА-12605 від 01.09.2022 і здійснено згідно платіжного доручення №37073 від 01.09.2022 та на підставі листа №Д2-1-КБ/2-038 від 29.08.2022 вигодонабувача АТ «Райффайзен Банк» про згоду на виплату суми страхового відшкодування за Договором страхування безпосередньо страхувальнику ПП фірма «Юнікс Трейд КО», виплату останньому страхового відшкодування в сумі 94 586,04 грн.

Цивільним кодексом України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

При цьому, якщо при зіткненні джерел підвищеної небезпеки заподіяно шкоду їх володільцям, кожен з останніх відповідає перед іншим за правилами статті 1188 Цивільного кодексу України. За наявності вини в цьому обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено змістом постанови Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2022 у справі №756/6011/22 (провадження №3/756/3500/22), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2023, ДТП, що сталася 18.07.2022, відбулась з вини як водія автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (страхувальник за Договором страхування позивача), так і з вини водія автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інтер-Поліс» відповідно до полісу ЕР №210085709.

Таким чином, розмір частки відшкодування шкоди, завданої власнику автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , має визначатися відповідно до ступеня вини кожного із учасників ДТП.

Так, при визначенні зазначеного розміру суд виходить зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення АДД №376382 від 18.07.2022, протоколу про адміністративне правопорушення АДД №376383 від 18.07.2022, постанови Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2022 у справі №756/6011/22 (провадження №3/756/3500/22) та постанови Київського апеляційного суду від 23.01.2023 у справі №756/6011/22 (апеляційне провадження №33/824/509/2023), з яких безпосередньо вбачається послідовність дій учасників ДТП, в тому числі винних осіб - обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що первісним було зіткнення автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , з автомобілем «Lexus», державний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, вже за яким слідувало зіткнення автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , з автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 .

З огляду на вказані обставини ДТП, пояснення позивача та відповідача, колегія суддів доходить висновку про те, що при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача як страховика винної у ДТП особи, слід виходити з вартості відновлювального ремонту пошкоджень виключно задньої частини автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , оскільки недотримання саме ОСОБА_1 правил дорожнього руху призвело до таких пошкоджень, якими, втім, не була спричинена саме його конструктивна загибель.

Відповідач у відзивах на позовну заяву та в апеляційній скарзі не заперечує факт наявності в нього обов`язку з відшкодування позивачу шкоди за пошкодження задньої частини автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до вимог пункту 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24.07.2009, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Ссх (1- ЕЗ), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма викладена в статті 9 Закону України «Про страхування».

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані пошкодженням транспортного засобу (задньої частини) збитки власнику автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом ЕР №210085709, а до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Колегією суддів встановлено, що вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, виходячи зі змісту Звіту №07222 від 01.08.2022 та наведений позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог розрахунок становить:

Сврз = 34 125,00 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 6 444,80 грн (вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 51 890,69 грн (вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) х (1 - 0,457) коефіцієнт фізичного зносу = 68 746,44 грн.

Відповідачем у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу наведено власний розрахунок вартості відновлювального ремонту задньої частини автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , який виглядає наступним чином: 58 433,32 грн (запасні частини) (1-0,457) + 23 650,00 грн (вартість робіт) + 8 369,19 грн (вартість фарбування) = 62 579,82 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги наведений відповідачем контррозрахунок, оскільки останнім не зазначено, яким чином ним обраховані вартість запасних частин та робіт, не надано суду жодних доказів на підтвердження обґрунтованості такого розрахунку, у той час, як перелік необхідних для відновлювального ремонту задньої частини автомобіля ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для ремонту матеріалів та запасних частин (складників, що підлягають заміні) перебуває у причинному зв`язку з пошкодженнями, що були завдані задній частині транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ЕР №210085709 франшиза становить 1 000,00 грн.

Отже, з урахуванням вимог наведених статей Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», припису пункту 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України (враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у заподіянні шкоди внаслідок ДТП), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 67 746,44 грн: 68 746,44 грн (вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) - 1 000,00 грн (франшиза за полісом ЕР №210085709).

Висновки місцевого господарського суду про те, що на підставі пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування має визначатись шляхом поділу заподіяної шкоди на кількість осіб, відповідальних за її заподіяння (у даному випадку на дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), в зв`язку з чим становить 33 373,22 грн (67 746,44 грн/2 (кількість осіб, які завдали шкоду) - 1000,00 грн франшиза) у даному випадку є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Припис пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19.

Однак, у даному випадку дії водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у ДТП 18.07.2022 не є сукупними й з огляду на обставини ДТП можна визначити ступінь вини кожного з водіїв у заподіянні збитку, а сама шкода за своїм характером не є неподільною. Так, обставини справи дають можливість чітко визначити, що діями водія ОСОБА_1 та з його вини було пошкоджено задню частину автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, як обґрунтовано зазначає скаржник, місцевий господарський суд, постановляючи оскаржуване рішення, й роблячи висновок про те, що діями водія ОСОБА_1 було завдано шкоди лише задній частині автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , мав стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за пошкодження задньої частини вказаного автомобіля в повному обсязі за вирахуванням франшизи, тобто в сумі 67 746,44 грн.

При цьому, як уже наголошувалось, відповідач не заперечував та сам у відзиві на позовну заяву вказував про те, що діями застрахованої згідно полісу ЕР №210085709 особи було пошкоджено задню частину автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , й він, як страховик винної особи, має відшкодовувати саме вартість відновлювального ремонту задньої частини вказаного транспортного засобу.

Виходячи із наведеного, позовні вимоги у даній справі (з урахуванням заяви про зменшення їх розміру) підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 67 746,44 грн.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Згідно частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи судом першої інстанції, 1 940,96 грн з яких (пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено) було присуджено до стягнення судом першої інстанції.

Водночас, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Також позивачем у позові та заяві про зменшення розміру позовних вимог були заявлені до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Судом установлено, що на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №910/3477/23 у розмірі 5 000,00 грн позивачем долучено до матеріалів справи Договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.01.2022, укладений між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (клієнт за договором, позивач у справі) та Адвокатським бюро «Гедз» (адвокатське бюро); Акт виконаних робіт від 27.02.2023; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №10423/10 від 20.12.2021 на ім`я Гедз Юлії Володимирівни; копію довіреності №0122-29 від 18.01.2022; копію платіжного доручення №4760 від 27.02.2023 на суму 25 000,00 грн.

Як вбачається з поданих документів, згідно Договору про надання правової допомоги від 14.01.2022, укладеного між ПАТ «СК «УСГ» (клієнт за договором, позивач у справі) та Адвокатським бюро «Гедз» (адвокатське бюро за договором), Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Правова (правнича) допомога за цим Договором полягає в захисті інтересів клієнта перед третім и особам (пункти 1.1, 1.2 Договору).

Для надання правової (правничої) допомоги Клієнту, Адвокатське бюро призначає: Гедз Юлію Володимирівну (пункт 1.3 Договору).

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення 83 718,73 грн страхового відшкодування підписана представником позивача Гедз Ю.В.

Згідно з умовами пункту 5.1 Договору за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро, у справах, де Клієнт виступає в якості позивача, Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5 000,00 грн. за кожну справу. Клієнт перераховує гонорар Адвокатському бюро не пізніше 3-х робочих днів після надання Адвокатським бюро акту викопаних робіт та рахунку до нього.

Відповідно до акту виконаних робіт від 27.02.2023, підписаного між позивачем та адвокатським бюро без зауважень, Адвокатське бюро надало, а Клієнт прийняв правничу допомогу пов`язану, зокрема, з поданням позовної заяви до Господарського суду м. Києва у страховій справі №ПСКА-12605, Договір КАСКО №28-1210-00263, страхувальник ППФ «Юнікс Трейд КО», відповідач ПАТ «СК «Інтер-Поліс», винуватець ДТП ОСОБА_1., дата події - 18.07.2022.

Згідно з актом послуги щодо надання правової допомоги включають: проведення консультації з Клієнтом щодо порядку та строків звернення з позовом до суду; вчинення підготовчих дій, а саме: з`ясовано чи мали місце обставини (факти), про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясовано чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначено правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин; визначено правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; зібрано необхідні докази на підтвердження позовних вимог; проаналізовано та вивчено судову практику; підготовлено позовну заяву для подачі до суду, в зв`язку з чим проведено дії з визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунку ціни позову та розміру судових витрат; написання (складання) тексту позовної заяви по кожній з справ.

На підставі платіжного доручення №4760 від 27.02.2023 позивачем сплачено на користь Адвокатського бюро «Гедз» 25 000,00 грн вартості послуг правової допомоги, у тому числі, 5 000,00 грн - вартості послуг з надання правової допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи №910/3477/23.

Отже, згідно поданих представником позивача документів позивачу були надані послуги правничої допомоги під час розгляду справи судом першої інстанції на загальну суму 5 000,00 грн, розмір якої згідно з пунктом 5.1. Договору є фіксованим.

Водночас, як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідні докази згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, вважаючи, що заявлена позивачем сума є завищеною, представник позивача представляє його інтереси також в інших справах, його правова позиція є сформованою. Аналогічні доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Судом, у свою чергу, не встановлено того, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є завищеним або неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Судом встановлено, що дії позивача були спрямовані на прагнення до якнайшвидшого вирішення спору, розмір витрат на професійну правничу допомогу належним чином підтверджений, обґрунтований та пропорційний до предмета спору, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано факт виконання адвокатом позивача усього обсягу послуг, перелічених в наведеному в акті описі витрат на правову допомогу.

Доводи відповідача про те, що розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу є завищеним судом до уваги не приймаються, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача. Спори у справах №910/4642/22 та №910/2582/23, на які посилається відповідач та в яких за його твердженнями представництво інтересів також здійснює адвокат Гедз Ю.В., виникли з інших фактичних обставин зовсім інших ДТП, а тому відсутні підстави для висновку про те, що позиція позивача в даній справі щодо даного ДТП вже давно була сформована його представником.

Отже, беручи до уваги приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, повне задоволення пред`явлених позивачем позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), вимоги позивача про покладення на відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у даній справі таким, що підлягає зміні з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, на загальну суму 67 746,44 грн.

Розподіл судових витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284, 333 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23 змінити.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/3477/23 викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (вул. Володимирська, 69, м. Київ, 01033, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (вул. І. Федорова 32-А, м. Київ, 03038, ) 67 746 (шістдесят сім тисяч сімсот сорок шість) грн 44 коп. страхового відшкодування, 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на правову допомогу, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.».

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/3477/23 повернути до місцевого господарського суду

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка