ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. Справа№ 910/3595/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 23.01.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 (повний текст складено 31.07.2023)

у справі №910/3595/23 (суддя І.В. Приходько)

за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі, відповідач) про визнання укладеним з 13.10.2022 між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням договору № /3623 про компенсацію витрат Балансоутримувача та компенсацію витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: місто Київ, вулиця Макіївська, будинок №4 А, в редакції, наданій позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 13.10.2022 №3623, протягом 10 робочих днів з моменту отримання примірників договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою не підписав його.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 позовні вимоги задоволено повністю.

Вирішено вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою місто Київ, вулиця Макіївська, будинок №4А в редакції, викладеній у пункті 2 резолютивної частини рішення.

Приймаючи вказане рішення, суд, зважаючи на встановлений умовами договору оренди обов`язок орендаря по укладенню договору про компенсацію витрат, дійшов висновку, що відповідач як орендар нерухомого майна у відповідності до вимог чинного законодавства та укладеного Договору оренди №3623 від 13.10.2022 зобов`язаний укласти з балансоутримувачем договір про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Судом встановлено, що проєкт договору, запропонований позивачем, містить всі необхідні (істотні) умови, а ціна договору у запропонованій позивачем редакції відповідає документальному підтвердженню цих витрат, докази яких наявні в матеріалах справи, а саме розрахунки компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою станом на вересень 2022 року, розрахунки експлуатаційних витрат станом на вересень 2022 року, які є обов`язковими для відшкодування відповідачем як орендарем нерухомого майна, що належить до комунальної власності. Водночас, відповідно до статті 187 Господарського кодексу України днем укладення відповідного господарського договору є день набрання чинності рішенням суду про визнання договору укладеним та виникнення з цієї дати договірних зобов`язань між сторонами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 04.09.2023 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) Київське квартирне-експлуатаційне управління звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання укладеним договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вулиця Макіївська, будинок №4А зроблені судом без дотримання вимог статей 73, 74, 86 та 236 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому судове рішення у справі слід скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права.

За твердженнями скаржника суд не надав оцінки правовій природі договору, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості визначеної ціни договору в наданій позивачем редакції, обов`язок у відповідача укласти такий договір виникає виключно у разі якщо позивач фактично несе витрати, пов`язані з утриманням майна та сплатою земельного податку, та виключно після документального підтвердження таких витрат; чинне законодавство не дозволяє бюджетній організації здійснювати попередню оплату за відшкодування експлуатаційних витрат та земельного податку.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23, яке мотивоване тим, що копію рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 було отримано 18.08.2023.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

20.10.2023 від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач у відзиві наголосив на тому, що твердження відповідача стосовно того, що обов`язок укласти спірний договір у відповідача виникає виключно у разі, якщо позивач фактично несе витрати, пов`язані з утриманням майна та сплатою земельного податку та виключно після документального підтвердження таких витрат, спростовуються положеннями пункту 6.5. розділу ІІ незмінюваних умов договору оренди від 13.10.2022 №3623, позаяк, згідно з цим пунктом обов`язок укладення такого договору виникає у відповідача оскільки він не подав обґрунтованих зауважень до сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023 апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3595/23, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

28.09.2023 матеріали справи №910/3595/23 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 поновлено Київському квартирно-експлуатаційному управлінню пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 на час апеляційного оскарження, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 09.11.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів, з 06.11.2023 на лікарняному, судове засідання за апеляційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23, призначене на 09.11.2023 о 14 год. 40 хв., не відбулося.

У період з 13.11.2023 по 17.11.2023 члени колегії суддів Михальська Ю.Б., Скрипка І.М. та Тищенко А.І. перебували на підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України.

Після виходу суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М. та Тищенко А.І. з підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 призначено до розгляду апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 на 07.12.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Скрипки І.М., яка входить до складу колегії суддів, 07.12.2023 у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4873/23 від 07.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2023 справу №910/3595/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 прийнято апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І., призначено до розгляду апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 на 23.01.2024.

За результатами проведеного у справі 23.01.2024 судового засідання суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 23.01.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив її відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

13.10.2022 між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Орендодавець), Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (далі - Орендар/Відповідач) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (далі - Балансоутримувач/Позивач) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №3623 (далі - Договір) з погодженням змінюваних умов до нього, відповідно до якого орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов (пункт 1.1. розділу ІІ Договору).

Так, пунктами 4 та 6 розділу І Договору визначено, що об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 958,40 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Макіївська, буд. 4 Б, які не належать до пам`яток архітектури. Ринкова (оціночна) вартість майна станом на 12.10.2022 становить 19 197,13 грн.

Умовами пункту 1.2 розділу ІІ Договору визначено, що майно передається в оренду для використання згідно умов пункту 7, а саме: розміщення бюджетної установи, яка утримується за рахунок державного бюджету: Військова частина НОМЕР_1 .

Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі майна підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно із підписанням цього договору (пункт 2.1 розділу ІІ Договору).

Умовами пункту 6.5 розділу ІІ Договору визначено, що протягом 5 робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання два примірники договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою.

Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про компенсацію витрат балансоутримувача та за користування земельною ділянкою підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору, або подати балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором.

Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання від балансоутримувача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем, підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору.

Пунктом 11.1. розділу ІІ Договору визначено, що його укладено на строк, визначений у пункті 11 умов, а саме до 30.08.2023 включно. Перебіг строку починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі майна і закінчується датою припинення цього договору.

За актом приймання-передачі майна від 13.10.2022, що є додатком №2 до Договору, балансоутримувач передав, а орендар прийняв в орендне користування нежилі приміщення загальною площею 958,4 кв.м., що перебуває на балансі Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», розташованому за адресою м. Київ, вул. Макіївська, 4 А.

Позивач направив відповідачу лист №062/15/1/05-2129 від 14.11.2022 з примірниками проєктів договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: місто Київ, вулиця Макіївська, будинок №4 А.

Відповідач отримав проєкти договору 22.11.2022, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, як вказує позивач, станом на дату подачі позовної заяви до суду відповідач підписаний ним договір про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: місто Київ, вулиця Макіївська, будинок №4 А на адресу позивача не повернув, обґрунтованих зауважень до проєкту договору не надав.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо укладення з балансоутримувачем договору про компенсацію витрат, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання укладеним договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Макіївська, 4 А.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про визнання укладеним договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою у редакції, наведеній у пункті 2 прохальної частини позовної заяви.

Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачене угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Вимоги частини 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлюють, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до пункту 8.2 розділу І договору оренди передбачено, що компенсація витрат позивача та компенсація витрат за користування земельною ділянкою компенсуються відповідачем у порядку, передбаченому пунктом 6.5 договору.

Пунктом 6.5 розділу ІІ договору встановлено, що протягом 5 робочих днів з дати укладення цього договору позивач зобов`язаний надати відповідачу для підписання два примірники договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою.

Відповідач зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про компенсацію витрат балансоутримувача та за користування земельною ділянкою підписати і повернути позивачу примірник договору, або подати позивачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем за договором (абзац 4 пункту 6.5 розділу ІІ договору).

Відповідач зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання від позивача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем, підписати і повернути позивачу примірник договору (абзац 5 пункту 6.5 розділу ІІ договору).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач направив відповідачу лист №062/15/1/05-2129 від 14.11.2022 з примірниками проєктів договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: місто Київ, вулиця Макіївська, будинок №4 А.

Проте, як вказує позивач, відповідач у визначений в абзаці 4 пункту 6.5 розділу ІІ договору оренди термін не надав позивачу ані підписаний примірник договору, ані обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обов`язок відповідача укласти з позивачем договір про компенсацію витрат з утримання орендованого майна та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою передбачено умовами договору оренди від 13.10.2022 та був порушений відповідачем.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується з викладеним висновком суду першої інстанції, оскільки аналіз пункту 6.5. договору №3623 свідчить, що хоча такий обов`язок і визначений умовами договору, проте він не може застосовуватися в обов`язковому порядку до правовідносин між сторонами, коли балансоутримувач орендованого майна не несе фактичних витрат по утриманню такого майна чи фактично не здійснює сплату земельного податку.

Колегія суддів вважає, що обов`язок укласти такий договір у відповідача виникає у разі, якщо позивач фактично несе витрати, пов`язані з утриманням майна та сплатою земельного податку, та після документального підтвердження таких витрат. Окрім того, у разі укладання договору на відшкодування витрат останній повинен містити всі істотні умови договору, не повинен порушувати права та обов`язки сторін, повинен бути справедливим для обох сторін.

Розмір витрат балансоутримувача на обслуговування і утримання об`єкта оренди безумовно залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будівлі, та інші послуги балансоутримувача, і з огляду на викладене правова природа відшкодування (компенсації) витрат балансоутримувача полягає в економічному відшкодуванні (компенсації) елементів понесених витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду, у відповідних його складових, а не сплати таких платежів авансовим платежем.

За приписами частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями частини 1 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина 2 статті 180 Господарського кодексу України).

Положеннями частини 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Укладення договору є певним процесом, який може бути охарактеризований його початком, перебігом, завершенням, власною динамікою та певними етапами. Поведінка кожної зі сторін майбутнього договору впливає на визначення його змісту та умов, відповідно, вона може бути оцінена судом у разі, якщо відносини сторін будуть розвиватися з будь-якими неузгодженостями, що призведе до виникнення між ними юридичного спору.

Згідно з приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Колегія суддів звертає увагу на те, що укладення договору в силу викладених вище положень статті законодавства є процесом досягнення згоди з усіх істотних умов договору.

Викладене свідчить про необхідність надання правової оцінки істотним умовам договору на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням орендованих приміщень, у запропонованій позивачем редакції.

Так, згідно з частиною 5 статті 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку (частина 1 статті 191 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно пункту 3.1. договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою в редакції позивача, плата за об`єкт компенсації витрат балансоутримувача та компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою визначена на підставі статей 286, 287 Податкового кодексу України, рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 1910/5974 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», від 13 лютого 2020 року № 129/8299 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 06 грудня 2018 року № 253/6304 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» і становить:

- компенсація витрат балансоутримувача без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2022 року складає: 1 632 грн. 71 коп. одна тисяча шістсот тридцять дві гри. 71 коп. на місяць;

- компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою без ПДВ, за базовий місяць розрахунку вересень 2022 року складає: 0 грн. 76 коп. нуль грн. 76 коп. на місяць.

Предметом договору на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням орендованих приміщень, є фактичні витрати, понесені балансоутримувачем. У зв`язку із чим, визначаючи ціну договору у редакції, наданій позивачем, на балансоутримувача покладений обов`язок доведення належними доказами суми фактичних витрат, понесених в рамках виконання договору.

Разом із тим, позивачем у проєкті запропонованого до укладення договору наперед визначено фіксований щомісячний платіж.

Як на підставу для нарахування таких витрат позивач посилається на Методику розрахунку, затверджену рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, зі змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 №21/4085 та від 06.12.2018 №253/6304.

Позивачем також долучені податкові декларації за 2022-2023 роки та загальноприйнятий для всіх нежитлових приміщень наказ КП «Київжитлоспецексплуатація» від 25.06.2011 №109 про встановлення розміру накладних витрат на утримання нежилих будинків і приміщень. До наказу КП «Київжитлоспецексплуатація» від 25.06.2011 №109 долучено додаток - розрахунок розміру накладних витрат на утримання нежилих будинків приміщень, що закріплені за КП «Київжитлоспецексплуагація» на праві повного господарського відання з 01.01.2011 (для розрахунку експлуатаційних витрат) який складається з:

- орендованої площі нежилих будинків і приміщень на яку нараховується орендна плата в межах витрат на утримання;

- накладні витрати, пов`язані з утриманням нежилих будинків і приміщень, всього на місяць в т. ч.: витрати на виготовлення технічної документації по нежитлових будинках, земельних ділянках та визначення їх експертної оцінки; амортизація інших основних засобів; витрати, пов`язані з поточним ремонтом, заміною замків та дверних полотен в приміщеннях, що будуть надаватися в оренду; плата праці працівників, зайнятих на обслуговуванні нежитлового фонду; обов`язкові платежі на фонд оплати праці; охорона приміщень; утримання адмінбудинку, всього (з них: технічне обслуговування та ремонт інженерних конструкцій та комунікацій будинку; комунальні послуги: послуги телефонного зв`язку; охорона адмінбудику); податки, збори, обов`язкові платежі; інші витрати, всього (з них: автопослуги; обслуговування ксерокопіювальної техніки; матеріали, знос МШП та необоротних активів; інформаційні послуги; послуги банку; інші); інші операційні витрати (послуги нотаріуса, держмито, оплата лікарняних).

Разом з тим, вказаний розрахунок є загальним, та повинен визначатися для кожного об`єкту окремо та розмежовуватися у калькуляції, яка повинна бути додатком до договору на відшкодування вартості експлуатаційних витрат.

У той самий час, наведені витрати у даному розрахунку не підтверджуються жодними документами, ні договорами, ні актами наданих послуг/виконаних робіт, ні платіжними інструкціями/дорученнями, ні будь-якими іншими доказами які б свідчили про те, що позивач дійсно несе дані витрати.

Отже, позивачем жодними належними, допустимими та достовірними доказами не доведено суду обґрунтованості зазначення у пункті 3.1. договору саме наведених у ньому сум, порядку їх обрахунку.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у даній справі та укладення договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою на запропонованих позивачем умовах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що рішення Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», крім додатку №3 (Методика розрахунку орендної плати) втратило чинність згідно рішення Київської міської ради від 23.07.2020 №50/9129, а сама Методика розрахунку орендної плати, затверджена рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», станом на дату прийняття рішення судом першої інстанції втратила чинність згідно рішення Київської міської ради від 20.04.2023 №6320/6361.

З огляду на встановлене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у позові слід відмовити.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують наведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у даній справі таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 у справі №910/3595/23 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління (03186, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 30, ) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва згідно вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/3595/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.01.2024.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко