ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5470/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., за участю секретаря судового засідання Ващенко О. В., розглянувши матеріали справи № 916/5470/23:

За позовом: Акціонерного товариства "Херсонська Теплоелектроцентраль" (73028, Херсонська область, Херсонський район, м. Херсон, Бериславське шосе, 1; код ЄДРПОУ - 00131771)

до відповідача: Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 8; код ЄДРПОУ - 02883110)

про стягнення 34723,68 грн.

з підстав неналежного виконання умов договору від 18.04.2022 року № 49-Т

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Суд дослідив матеріали справи та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

СУТЬ СПОРУ: 15.12.2023 року Акціонерне товариство "Херсонська Теплоелектроцентраль" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі Відповідач, Споживач) про стягнення основної заборгованості за договором у розмірі 34723,68 грн.

15.12.2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст. 247 - 252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в змішаній формі та встановив Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України в строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Сторони вчасно отримали ухвалу суду від 15.12.2023 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документу від 08.01.2024 р.

27.12.2023 року (вх.№ 47201/23) до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній вимоги позивача, викладені в позовній заяві, не визнає повністю з огляду на їх необґрунтованість, невідповідність фактичним обставинам, ситуації, що існувала у зв`язку із введенням режиму воєнного стану в Україні, та нормам матеріального права.

В обгрунтування поданих заперечень відповідач посилається на наступне. По-перше, інститут зазначає, що 24.02.2022 р. на підставі наказу ОНДІСЕ № 16 всім працівникам ОНДІСЕ, зокрема і працівникам Херсонського відділення ОНДІСЕ, які працювали у будівлі за адресою надання послуг, запроваджено дистанційну роботу, а відтак з 24.02.2022 року, у тому числі в березні 2022 року, ОНДІСЕ послуги з опалення за адресою надання послуг фактично не отримував, працівники у приміщеннях не знаходились.

Також відповідач вказує, що під час окупації міста Херсон у приміщеннях Херсонського відділення знаходились окупанти та пошкодили, знищили та/або викрали оргтехніку і меблі, залишили сміття та безлад, викрали матеріали кримінальних проваджень, судових справ та за цим фактом ОНДІСЕ подано заяву до поліції, результатів розслідування поки що немає.

Таким чином відповідач вважає, що незрозуміло кого "опалював" позивач та надавав послуги з опалення у березні 2022 року, але натепер останній намагається стягнути з ОНДІСЕ, яка є бюджетною установою, тобто за рахунок Державного бюджету України, кошти в оплату вартості нібито наданих послуг у березні 2022 року окупантам та державі-агресору, і, що саме головне, які ОНДІСЕ не отримував. По-друге, із посиланнями на ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п. 21-23, 27, 29 спірного договору відповідач зазначає, що позивачем вчасно не надано рахунки, зокрема і за березень 2022 року, а підставою для оплати послуг за березень 2022 року мав би бути акт виконаних робіт, підписаний обома сторонами, проте він підписаний не був, а отже і не було підстави для відповідної оплати. По-третє, що стосується довідок на опалення за січень-березень 2022 року, які наявні в матеріалах справи, відповідач вважає, що суд не повинен враховувати вказані документи, адже невідомо час їх складання, достовірність і правдивість з огляду на окупацію Херсону в кінці лютого і протягом усього березня 2022 року.

09.01.2024 року від АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" надійшла до суду відповідь на відзив (вх.№ 906/24), в якій товариство не погоджується із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві. Так, позивач звертає увагу на те, що спірний договір укладався 18.04.2022 р., тобто після початку повномасштабного вторгнення і окупації міста, при цьому згідно його п. 38 сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 р., сторони, керуючись ч. 3 ст. 361 ЦК України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.01.2022 року. Таким чином, за ствердженнями позивача, укладаючи вищевказаний договір відповідач погодився на всі його умови, в тому числі сплачувати за послуги надані з 01.01.2022 року, в тому числі і за березень 2022 року. Стосовно тверджень відповідача про можливість припинення надання комунальних послуг у разі їх несплати, позивач, посилаючись на статут АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль", наголошує, що товариство є об`єктом критичної інфраструктури, яке повинно працювати в будь-яких умовах, в тому числі окупація, бойові дії тощо. Також позивач зауважує, що на сьогодні питання надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюється Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого надання ЖКП здійснюється виключно на договірних відносинах. Тобто, за ствердженнями позивача, нарахування оплати здійснюється виходячи з умов договору, а запровадження воєнного стану не звільняє споживачів від сплати ЖКП. Крім того позивач вказує, що відповідно до ч. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", перелік яких є вичерпаним. Між тим позивач зауважує, що постачання теплової енергії для потреб опалення є специфічним процесом, зупинення якого для конкретного споживача передбачає або проходження певної тривалої дозвільної процедури, затвердженої чинним законодавством, або договором між споживачем та виконавцем. Одночасно з цим, як зазначає позивач, продовжувався опалювальний сезон 2021/2022 р.р., та не існувало технічної можливості припинити постачання теплової енергії відповідачу, не завдавши шкоди іншим споживачам, позивачем було продовжено постачання теплової енергії до кінця опалювального сезону. Окремо позивач зазначає, що за весь час дії договору відповідач не повідомив про його відсутність у опалювальних приміщеннях, а навпаки, ще раз позивач наголошує, що 18.04.2022 р. уклав договір із позивачем, домовившись, що всі його умови розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.01.2022 р. Разом з тим позивач зауважує, що звинувачення відповідача щодо надання позивачем послуг з постачання теплової енергії у березні 2022 року не відповідачу, а окупантам та державі-агресору, є необґрунтованими та неетичними, оскільки доказів перебування у березні 2022 року у приміщенні, за яким надавалася послуга, окупантів або будь-кого іншого, відповідачем суду не надано. Крім того позивач додає, що споживачі АТ "Херсонська ТЕЦ" в період тимчасової окупації сплачували кошти за послуги з теплопостачання на рахунки за українськими банківськими реквізитами і надалі продовжують це робити.

10.01.2024 року за вх. № 1067/24 до господарського суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2023 р. № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою заборонено зупинення надання комунальних послуг, є недоречним, оскільки заборона, передбачена абзацом другим пункту 1 цієї постанови, не розповсюджується на юридичних осіб, а тільки на населення, а отже, у позивача була можливість припинити постачання теплової енергії за адресою ХВ ОНДІСЕ. Також відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що не існувало технічної можливості припинити постачання теплової енергії відповідачу, не завдавши шкоди іншим споживачам, а тому позивачем було продовжено постачання теплової енергії до кінця опалювального сезону, - суперечить фактичним обставинам, оскільки приміщення, яке опалювалось, використовувалось ХВ ОНДІСЕ та Пенсійним фондом, а безпосередньо вентилі та лічильники знаходились у приміщеннях Пенсійного фонду. За ствердженнями відповідача, це не багатоповерховий житловий будинок, у разі відключення якого порушувались би інтереси простих громадян, а звичайне нежитлове приміщення, яке можна було б відключити одразу після повномасштабного вторгнення. Таким чином, на думку відповідача, доводи позивача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

В С Т А Н О В И В :

18.04.2022 року між Акціонерним товариством "Херсонська Теплоелектроцентраль" (Виконавець) та Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (Споживач) укладено Типовий договір № 49-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії (надалі - договір), відповідно до пункту 1 якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Найменування послуги: ДК 021:2015 код 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція в кількості 19,3721 Гкал (пункт 1.1 договору).

Згідно п. 3 договору - інформація про споживача: адреса: м. Херсон, вул. 28 Армії, 6; опалювана площа (об`єм) будівлі 276,50 кв. метрів; максимальне теплове навантаження будівлі 0,01134 Гкал/год.

Відповідно до п. 4 договору послуга надається за допомогою систем індивідуального теплового пункту багатоквартирного будинку.

Положеннями п. 6 договору сторони погодили, що виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

В п. 10 договору передбачено, що обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика розподілу).

Пунктом 19 договору визначено, що плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу і розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу становить 3536,02 гривень за 1 Гкал з ПДВ (пункт 20 договору).

Згідно п. 20.1 договору ціна договору встановлюється у національній валюті України та становить 68500,00 грн (шістдесят вісім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.), у т.ч. ПДВ 11 416,67 грн. (одинадцять тисяч чотириста шістнадцять грн. 67 коп.).

Відповідно до п. 21 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Положеннями п. 22 договору сторони погодили, що виконавець формує та надає рахунок та/або акт виконаних робіт на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок та або/акт виконаних робіт надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок та/або акт виконаних робіт може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

В п. 23 договору передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу на підставі акту виконаних робіт протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту його підписання обома сторонами.

Пунктом 26 договору визначено, що плата за послугу не нараховується за час перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно п. 27 договору споживач має право, зокрема: одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору (п.п. 1); на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості (п.п. 5); відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169 (п.п. 10).

Споживач зобов`язаний, зокрема: оплачувати спожиту послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені цим договором (п.п. 3 п. 28 договору).

Відповідно до п.п. 4 п. 30 договору виконавець має право, зокрема: обмежити/припинити надання послуги в разі її неоплати або оплати не в повному обсязі протягом 30 днів з дня, що настає за днем отримання споживачем попередження від виконавця, крім випадків, коли якість та/або кількість послуги не відповідає умовам цього договору.

Положеннями п. 31 договору сторони погодили, що виконавець зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п.п. 1).

В п. 31 договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.

Пунктом 38 договору визначено, що останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 р. Сторони, керуються частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонам з 01.01.2022 р.

Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (п. 40 договору).

Договір № 49-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії від 18.04.2022 року підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

Так, позивачем додано до матеріалів справи копії довідок за опалення за січень 2022 року, лютий 2022 року та березень 2022 року, в яких визначено початок періоду надання послуг Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України - 09.11.2021 року.

Відповідно до акту № 641 від 19.04.2022 за січень 2022 року на виконані роботи у січні 2022 року АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" надала, а ОНДІСЕ прийняв послуги з постачання теплової енергії у січні 2022 року теплову енергію у обсязі 11,01 Гкал на загальну суму 38931,53 грн. (в т.ч. ПДВ 6488,59 грн.). Вказаний акт підписано представниками постачальника та споживача, а також скріплено відповідними печатками обох сторін.

Згідно акту № 641 від 20.04.2022 за лютий 2022 року на виконані роботи у лютому 2022 року АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" надала, а ОНДІСЕ прийняв послуги з постачання теплової енергії у лютому 2022 року теплову енергію у обсязі 8,23 Гкал на загальну суму 29101,42 грн. (в т.ч. ПДВ 4850,24 грн.). Вказаний акт підписано представниками постачальника та споживача, а також скріплено відповідними печатками обох сторін.

Відповідно до акту № 641 за березень 2022 року на виконані роботи у березні 2022 року АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" надала, а ОНДІСЕ прийняв послуги з постачання теплової енергії у березні 2022 року теплову енергію у обсязі 9,82 Гкал на загальну суму 34723,68 грн. (в т.ч. ПДВ 5787,28 грн.). Разом з тим, вказаний акт підписано лише представником виконавця та скріплено відповідною печаткою АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль", доказів підписання акту зі сторони споживача останній не містить.

Також із матеріалів справи встановлено, що позивачем були виставлені відповідачеві рахунки за спожиту теплову енергію згідно договору № 49-Т від 18.04.2022 р., а саме: № 641 за спожиту теплову енергію у січні 2022 року у обсязі 11,01 Гкал на загальну суму 38931,53 грн. (в т.ч. ПДВ 6488,59 грн.); № 641 за спожиту теплову енергію у лютому 2022 року у обсязі 8,23 Гкал на загальну суму 29101,42 грн. (в т.ч. ПДВ 4850,24 грн.); № 641 за спожиту теплову енергію у березні 2022 року у обсязі 9,82 Гкал на загальну суму 34723,68 грн. (в т.ч. ПДВ 5787,28 грн.).

АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" листом від 22.11.2023 року за вих.№ 03-1/1612 було направлено на адресу ОНДІСЕ рахунки, акти виконаних робіт з січня 2022 року по березень 2022 року, акт взаємних розрахунків за теплову енергію та вимогу про сплату заборгованості, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії опису вкладення до цінного листа від 22.11.2023 р., накладної № 800 від 22.11.2023 р., фіскального чеку № від 22.11.2023 р.

Листом від 05.12.2023 р. за вих. № 891-0-11.33-23вих Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повідомив АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль", що в період з 24.02.2022 по 11.11.2022 територія м. Херсон знаходилася під повною окупацією у зв`язку з військовою агресією російської федерації та в цей період всім працівникам ОНДІСЕ, в тому числі працівникам Херсонського відділення, було запроваджено дистанційну роботу згідно з наказом від 24.02.2022 р. № 16 та, починаючи з 01.07.2022 року, припинено трудові відносини з працівниками Херсонського відділення ОНДІСЕ по теперішній час. З огляду на викладене, позивач підтвердив отримання послуг з постачання теплової енергії по лютий місяць 2022 року включно та направив акт взаємних розрахунків.

Із наявного в матеріалах справи Акту № 641 звірки взаємних розрахунків за спожиту теплову енергію від 21.11.2023 року вбачається, що такий акт підписано представниками АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" та ОНДІСЕ, проставлені відбитки печаток товариства та інституту. Разом з тим, при перевірці кожною із юридичних осіб встановлені свої дані, зокрема, за даними АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" станом на 01.11.2023 р. сальдо на користь товариства становить 34723,68 грн., при цьому за даними ОНДІСЕ сальдо станом на 01.11.2023 року 0,00 грн.

Позов ґрунтується на тому, що Відповідач не виконує умови Договору щодо сплати за спожиту теплову енергію у повному обсязі, тому, посилаючись на умови Договору та керуючись ст. ст. 526, 530 ЦК України, ст. ст. 193, 276 ГК України, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 34723,68 грн. основного боргу з підстав порушення умов Типового договору № 49-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії від 18.04.2022 року.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Проаналізувавши зміст Типового договору № 49-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії від 18.04.2022 року, суд вважає, що сторони досягли згоди з усіх умов і спірний договір без будь-яких зауважень підписано повноваженими представниками сторін, а також завірено печатками сторін. Типовий договір від 18.04.2022 р. № 49-Т недійсним не визнавався.

Наразі в силу ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Отже, умови типового договору № 49-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії від 18.04.2022 року щодо регулювання ним взаємовідносин сторін, що виникли до укладення договору з 01.01.2012 р., не суперечать чинному законодавству.

Так, укладений між сторонами по справі типовий договір № 49-Т від 18.04.2022 р. є підставою для виникнення у сторін за цим договором зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За ствердженнями позивача, відповідачем була спожита теплова енергія з січня 2022 по березень 2022 року включно, а тому зазначене свідчить про реалізацію відповідачем наданого договором права своєчасного одержання послуги належної якості (п.п. 1 п. 27 договору), та, як наслідок, виконання товариством взятих на себе зобов`язань щодо надання інституту такої послуги з постачання теплової енергії у відповідності до умов цього договору (п. 1 договору).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, споживання теплової енергії є підставою виникнення у відповідача зобов`язання по оплаті за таку спожиту теплову енергію відповідно до чинного законодавства та умов договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зокрема, відповідно до п. 23 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу на підставі акту виконаних робіт протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту його підписання обома сторонами.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, між сторонами були погоджені та підписані акти № 641 за спожиту теплову енергію у січні 2022 року та у лютому 2022 року. Заборгованість за вказаними актами була оплачена відповідачем 22.04.2023 р. в загальному розмірі 68 032,95 грн.

Разом з тим між сторонами існують протиріччя стосовно теплової енергії, поставленої у березні 2022 року на суму 34723,68 грн., оскільки відповідач заперечує проти отримання саме ним такої теплової енергії, оскільки з 24.02.2022 р. працівники Херсонського відділення ОНДІСЕ перебували на дистанцій формі роботи, а відтак останні у приміщенні не знаходилися, з підстав окупації міста Херсон з 24.02.2022 року.

Щодо вказаних тверджень відповідача про відсутність працівників Херсонського відділення ОНДІСЕ в приміщенні, куди поставлялася теплова енергія, з підстав перебування всіх на дистанційній формі роботи з 24.02.2022 року згідно наказу № 16 від 24.02.2022 р., господарський суд зазначає, що договір між сторонами було укладено 18.04.2022 року, а відтак вже після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та відповідно окупації міста Херсон. Разом з тим господарський суд зауважує, що матеріали даної господарської справи не містять жодних належних та допустимих доказів повідомлення інститутом АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" про такі обставини, а саме відсутність працівників з 24.02.2022 року на робочому місці та відповідно не використання опалювальних приміщень.

Крім того, погодивши у пункті 38 спірного договору положення про те, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонам з 01.01.2022 р., відповідач 18.04.2022 року підтвердив всі умови щодо постачання теплової енергії за попередні періоди з 01.01.2022 р. по 17.04.2022 р. включно, оскільки у випадку наявності заперечень відповідача щодо отримання Херсонським відділенням ОНДІСЕ послуг з постачання теплової енергії у березні 2022 року, останній виклав би такі заперечення та відповідно такі заперечення були би враховані під час укладання 18.04.2022 року спірного договору та включені до його умов.

Між тим господарський суд наголошує, що у п. 38 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 р. Таким чином, саме 18.04.2022 року сторони погодили його строк дії 31.12.2022 року, з огляду на що твердження відповідача про невикористання взагалі з 24.02.2022 року приміщень, в які позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії, є суперечливими, оскільки, укладаючи договір до 31.12.2022 року відповідач мав намір отримувати від позивача послуги з постачання теплової енергії до кінця року.

Стосовно доводів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про те, що АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" надавала послуги з постачання теплової енергії у березні 2022 року окупантам з підстав їх проживання в приміщенні Херсонського відділення ОНДІСЕ, господарський суд зазначає, що вказані твердження відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Аналогічно ж стосовно тверджень ОНДІСЕ щодо співпраці АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" з ворогом.

Не приймаються до уваги твердження відповідача й щодо припинення постачання позивачем теплової енергії в разі їх несплати з огляду на те, що, по-перше, як вже було зазначено судом вище, договір укладався сторонами 18.04.2022 року, а відтак після спірного періоду - березня 2022 р., жодних зауважень щодо надання позивачем послуг у вказаний період відповідачем під час укладання договору не зазначено, позаяк іншого матеріали справи не містять; по-друге, відповідно до п.п. 4 п. 29, п. 36 типового договору № 49-Т сторони погодили, що обмеження/припинення виконавцем надання послуги в разі її неоплати або оплати не в повному обсязі є правом виконавця, а не його обов`язком; по-третє, відповідач не скористався своїм правом, погодженим сторонами у п.п. 10 п. 27 договору, яким визначено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169.

При цьому господарським судом не приймаються до уваги заперечення відповідача стосовно несвоєчасного направлення позивачем рахунків та актів за надані послуги на адресу відповідача, оскільки, як встановлено судом вище, такі рахунки та акти були направлені відповідачеві, хоча із затримкою, проте направлення їх із затримкою не звільняє відповідача від обов`язку оплати отриманих послуг. Крім того, акт за березень 2022 року не підписаний саме відповідачем.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги викладене вище, а також відсутність в матеріалах справи доказів погашення з боку Відповідача заявленого в позові боргу, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані АТ "Херсонська Теплоелектроцентраль" послуги з постачання теплової енергії у березні 2022 року у розмірі 34 723,68 грн. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, суд вважає позовні вимоги, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 8; код ЄДРПОУ - 02883110) на користь Акціонерного товариства "Херсонська Теплоелектроцентраль" (73028, Херсонська область, Херсонський район, м. Херсон, Бериславське шосе, 1; код ЄДРПОУ - 00131771): 34 723 гривні 68 коп. боргу та 2147 гривень 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України

Суддя О.А. Демешин

29 січня 2024 р.