ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2024 р. Справа №907/609/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів В.М. Гриців

О.І. Матущака,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт за вих. № 15/05-23 від 15.05.2023 (вх. № 01-05/1614/23 від 19.05.2023)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2023 (повний текст рішення складено 28.04.2023, м. Ужгород, суддя О.Ф. Ремецькі)

у справі № 907/609/22

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії Львівська залізниця, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаття Асфальт», с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області

про стягнення суми 1 758 913,44 грн.

за участю представників:

від позивача: Сковородько А.М.;

від відповідача: Закордонець М.М.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця АТ Укрзалізниця звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаття Асфальт» про стягнення 1 758 913,44 грн. плати за користування вагонами посилаючись на неналежним виконанням Відповідачем умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та положень статей 525, 526, Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задоволено повністю. Суд виніс рішення, яким стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаття Асфальт» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» суму 1 758 913,44 грн. (один мільйон сімсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот тринадцять гривень 44 коп.) заборгованості, а також суму 26 383,70 грн. (двадцять шість тисяч триста вісімдесят три гривні 70 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи доведено наявність підстав для нарахування плати за користування вагонами та збору на зберігання вантажу, а наявність обставин, які звільняють Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаття Асфальт» від сплати спірних платежів останнім не доведено.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунки плати за користування вагонами, збору за зберігання, здійснені позивачем та додані до позовної заяви, дійшов до висновку, що вони є такими, що виконані у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованими та арифметично вірними.

Не погодившись з вказаним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою за вих. № 15/05-23 від 15.05.2023 (вх. № 01-05/1614/23 від 19.05.2023) у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 28.03.2023 у справі №907/609/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно та в порушення вимог закону зроблено висновок про те, що у затримці та відправленні вагонів наявна вина Відповідача. Оскільки на думку відповідача факти, які б підтверджували його вину відсутні, та відповідно відсутні і підстави для нарахування плати за користування вагонами за спірний період, на підставі ст. ст. 46, 119 Статуту які суд неправильно застосував у даних правовідносинах.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що сторони у розділі 8 договору поголили організацію електронного документообігу між перевізником замовником.

Враховуючи наведене за умови повного з`ясування обставин, що мають значення для справи можливо дійти висновку щодо відсутності підстав вважати, що Відповідач повинен був вжити заходів по відправленню вагонів, чи будь як вирішити питання з вагонами будь-яким іншим способом, адже Відповідач виконав свій обов?язок щодо надання електронного перевізного документу на відправлення вагонів.

Однак, оформлені Відповідачем електронні перевізні документи не були прийняті електронною системою по причині введення Позивачем обмеження перевезень від 24.02.2022 року на підставі ЦЦО/99.

Акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії Львівська залізниця подало до суду відзив на апеляційну скаргу (Вх №01-04/3734/23), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

На адресу апеляційного господарського суду 20.09.2023 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду по справі 904/3926/22.

Колегія суддів розглянувши у судовому засіданні 17.01.2024 подане клопотання про зупинення вказує наступне.

Клопотання відповідача мотивовано тим, що ухвалою від 29 серпня 2023 року по справі № 904/3926/22 Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийняв ухвалу, якою разом з касаційною скаргою приватного підприємства «Атланта-Агро» та доданими до не документами передав на розгляд Великої Палати Верховного дану справу, враховуючи, що дана справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, під час підготовки справи до розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, касаційної скарги та судовою практикою даної категорії спорів, Верховний Суд встановив, що на - разі розглядається велика кількість справ зі спірним питаннями, в яких наяність/відсутність правових підстав для стягнення (списання) залізницею грошових коштів за відповідні послуги під час введення нею конвенційних забором (тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони), зокрема Верховним Судом у справах № 904/2019/22, 904/2252/22. 904/2020/22, 904/2442/22 були ухвалені відповідні судові рішення, в яких сторонами не ставилось питання щодо законності зведення АТ «Укрзалізниця» тимчасових обмежень.

Водночас, суди у даній справі №904/3926/22, задовольняючи позовні вимоги Залізниці про стягнення з Підприємства 3 244 500,00 грн плати за користування вагонами та 1 258 704,60 грн збору за зберігання вантажу: зокрема виходили з того, що доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов?язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. У даному випадку, Підприємством документально не доведено вплав конвенційної заборони, запровадженої згідно з розпорядженням АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022 №ЦЦО/99, та воєнного стану на спроможність виконувати конкретно визначені обов?язки.

Тобто дана справа №904/3926/22 містить виключну правову проблему, з якою необхідно визначитись для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо вирішення чи є обмеження перевезень (конвенційна заборона), введена розпорядженням АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022 №ЦЦО/99, законним, з урахуванням відсутності погодження такого обмеження з Міністерством інфраструктури України.

Відтак, відповідач просив суд зупинити провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду по справі 904/3926/22.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2023 справу № 904/3926/22 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного підприємства «Атланта-Агро» про стягнення 4 503 204,60 грн за касаційною скаргою Приватного підприємства «Атланта-Агро» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2023 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 17.01.2024 з`явився представник позивача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

У судове засідання 17.01.2024 з`явився представник відповідача, надав пояснення, апеляційну скаргу підтримав.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Згідно з повідомленням про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41244302/2020-001 від 27.03.2020 року між АТ "Українська залізниця" (далі перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» (далі замовник, відповідач) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом приєднання до вказаного договору.

Відповідно до п.2.1.4 Договору Замовник (Відповідач) зобов`язаний сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Згідно п.2.1.5 Договору Замовник (Відповідач) зобов`язаний відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання сум внесеної передоплати за кодом платника.

Пункт 4.7. Договору передбачає, що наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє Перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди за наявності для цього достатніх підстав.

22.02.2022 р. на станцію Мукачево із станції Пенизеничі Південно - Західної залізниці прибуло 40 вагонів з вантажем щебінь гранітний та пісок по накладним №34535641 з відомістю вагонів на 16 вагонів ,№34535633 відомістю вагонів на 9 вагонів ,№34539676 з відомістю вагонів на 3 вагони, №34539668 з відомістю вагонів на 12 вагонів під вивантаження, одержувач - ТОВ «Закарпаття Асфальт».

Вивантаження проводилося силами та засобами Відповідача на підвищеній колії № 50, колія належить залізниці. - 23.02.2022 в 15:00 год було вивантажено 17 вагонів, що підтверджується повідомленням №79, яке надав Відповідач. - 23.02.2022 в 18:40 год вивантажені 17 вагонів що підтверджується повідомленням №86, яке надав Відповідач. - 24.02.2022 в 17:20 год. вивантажені 6 вагонів, що підтверджується повідомленням №81, яке надав Відповідач.

Після вивантаження вантажу та забирання з під`їзної колії 40 вагонів, вагони простоювали на коліях загального користування в очікуванні оформлення електронного перевізного документу (ЕПД).

Згідно п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються виключно власні інформаційні системи перевізника.

Через АС Клієнт Відповідачем було створено ЕПД на порожні вагони після вивантаження, на відправлення призначенням на станцію Пенизеничі Південно-Західної залізниці: 24.02.2022 в 10:54 год на 17 вагонів; 24.02.2022 в 15:21 год на 17 вагонів; 24.02.2022 в 19:09 год на 6 вагонів.

Оформлені Відповідачем ЕПД не були прийняті електронною системою по причині введення обмеження перевезень від 24.02.2022 р підстава № ЦЦО/99.

24.02.2022 в 11:05 год. на ст. Мукачево прибули 35 вагонів із вантажем (щебінь гранітний, пісок) із станції Пенизевичі Південно-Західної зал. по накладним №34555508 з відомістю вагонів на 4 вагони, №34555482 відомістю вагонів на 18 вагонів, №34555417 з відомістю вагонів на 12 вагонів №34555425 один вагон, на адресу Відповідача. Вивантаження проводилося силами та засобами Відповідача на підвищеній колії № 50, яка належить залізниці. - 25.02.2022 в 12:00 год вивантажено 17 вагонів, що підтверджується повідомленням Відповідача №87, - 25.02.2022 в 18:00 год вивантажено 17 вагонів, що підтверджується повідомленням Відповідача №88, - 25.02.2022 в 19:15 год вивантажено 1 вагон, що підтверджується повідомленням Відповідача № 89.

З 25.02.2022 по 30.03.2022 вагони простоювали на коліях загального користування, факт затримки вагонів, засвідчено актами загальної форми ГУ-23 та проведено нарахування збору за користування вагонами, маневрову роботу та збору за зберігання власних вагонів.

По відомості плати за користування вагонами № 12039001 нараховано 25 547,40 грн .№ 30039004 нараховано 755 555,70грн, № 30039005 нараховано 630 114,70 грн плати за користування вагонами.

По накопичувальній картці №12039001 нараховано 820,50 грн., збору за зберігання, по накопичувальній №30039002 нараховано 43 108,90 грн.

За моневрову роботу нараховано по відомості № 4,50 грн, по відомості №30039003 нараховано 9729,50 грн.

Через АС Клієнт, Відповідачем на вагон № 62784616, 66978552, 62959184 було створено ЕПД на відправлення, призначенням на станцію Золотнишино Південно-Західної зал.12.03.2022 в 08:00 год.

Відповідачем з 25.02.2022 по 30.05.2022 по 69 вагонах жодних вказівок, чи листів стосовно вагонів, на станцію Мукачево не надходило.

Станцією Мукачево було розраховано суми та сформовано відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46, ф. ГУ-46-а накопичувальні картки ф. ФДУ-92, але представник Відповідача не з`явився для підпису, що засвідчено актами загальної форми №557, 559.

Актом №554 засвідчено не з`явлення представника Відповідача для підпису актів загальної форми №548, 459, 550, 551, 552, 553. Актом №572 засвідчено відсутність представника Відповідача для підписання актів загальної форми №560, 561, 563, 564, 565, 566. Актом №573 засвідчено відсутність представника Відповідача для підписання актів загальної форми №567, 568, 569, 570, 571.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 3 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачено, що дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Відповідно до статті 64 Статуту до залізничних під`їзних колій належать колії, що з`єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності. Під`їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Згідно із статтею 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під`їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії і станції примикання.

Як встановлено колегією суддів, згідно з повідомленням про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41244302/2020-001 від 27.03.2020 року між АТ "Українська залізниця" (далі перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ» (далі замовник, відповідач) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом приєднання до вказаного договору.

Згідно п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються виключно власні інформаційні системи перевізника.

Відповідно до п. 8.2 договору електронний документообіг між перевізником та замовником передбачає оформлення документів з накладанням КЕП, якщо їх оформлення в електронній формі реалізовано в інформаційних системах перевізника та нормативно- правовими актами не встановлено обов?язковість паперового оформлення.

У п. 8.3 договору зазначено, що для цілей договору датою та часом одержання однією стороною будь-яких документів (повідомлень), відправлених іншою стороною з використанням власних інформаційних систем перевізника, є дата та час підписання відправником такого документа (повідомлення) КЕП у власних інформаційних системах перевізника.

Відтак, сторонами досягнуто згоди щодо порядку документообігу у господарських правовідносинах, та визначили обов?язок Відповідача використовувати інформаційну систему Позивача, в тому числі, при складанні та направленні перевізних документів.

Через АС Клієнт Відповідачем було створено ЕПД на порожні вагони після вивантаження, на відправлення призначенням на станцію Пенизеничі Південно-Західної залізниці: 24.02.2022 в 10:54 год на 17 вагонів; 24.02.2022 в 15:21 год на 17 вагонів; 24.02.2022 в 19:09 год на 6 вагонів.

Оформлені Відповідачем ЕПД не були прийняті електронною системою по причині введення обмеження перевезень від 24.02.2022 р підстава № ЦЦО/99.

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно із статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.

Пунктами 3, 6, 8-10, 12 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток-1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток-11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток -2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток-8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток-12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток-3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток-6).

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

Згідно з пунктами 5, 8 Правил зберігання вантажів якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу. Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

З наведених норм права судами встановлено, що залізниця має право нарахувати плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за період затримки вагонів та в період перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника та в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Обставини, за якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами передбачені пунктом 16 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, а саме: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Нарахування спірних платежів у даній справі пов`язується з з тим, що з 25.02.2020 по 30.03.2022 вагони простоювали на коліях загального користування, про що відповідач не заперечує.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про залізничний транспорт" АТ "Українська залізниця" має право запроваджувати за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення не розвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

Так, введення обмежень на перевезення зумовлено військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/22 на всій території України воєнного стану, починаючи з 05:30 год. 24.02.2022, внаслідок чого відправлення на деякі напрямки стало неможливим.

Підпунктом 40 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 № 460 передбачено, що Міністерство інфраструктури України відповідно до покладених на нього завдань установлює процедуру та строки припинення або обмеження навантаження і перевезення вантажів та вантажобагажу, що зумовлено обставинами непереборної сили, воєнними діями, блокадою, епідемією або іншими обставинами, які не залежать від перевізників і власників інфраструктури залізничного транспорту загального користування і перешкоджають здійсненню перевезень, та оповіщення про це перевізників і власників інфраструктури загального транспорту загального користування.

Відповідно до статті 29 Статуту AT «Укрзалізниця» має право запроваджувати, за погодженням з Міністерством транспорту України, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення (відповідний пункт розташований у розділі, який охоплює регулювання організації та планування перевезення вантажів).

Тобто реалізація такої складової господарського повноваження, як тимчасові обмеження щодо перевезень, здійснюється за погодженням із центральним органом виконавчої влади (тобто особою, яка здійснює владні повноваження).

Водночас, всупереч положенням статті 13 Закону України «Про залізничний транспорт», статті 29 Статуту, матеріали справи не містять погодження з Міністерством інфраструктури України тимчасових обмежень щодо перевезень.

Крім того Суд звертає увагу на правові висновки викладені у розділі 5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20, зокрема: Здійснюючи нормативне регулювання господарської діяльності відповідно до статті 7 ГК України, Міністерство інфраструктури України відповідно до покладених на нього завдань установлює процедуру та строки припинення або обмеження навантаження і перевезення вантажів та вантажобагажу, що зумовлено обставинами непереборної сили, воєнними діями, блокадою, епідемією або іншими обставинами, які не залежать від перевізників і власників інфраструктури залізничного транспорту загального користування і перешкоджають здійсненню перевезень, та оповіщення про це перевізників і власників інфраструктури загального транспорту загального користування (підпункт 40 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 № 460).

Тож Міністерство інфраструктури України як орган виконавчої влади та суб`єкт владних повноважень має власну компетенцію щодо установлення процедури та строків припинення або обмеження навантаження і перевезення вантажів та вантажобагажу.

Натомість за приписами статті 4 Закону України "Про залізничний транспорт" АТ "Укрзалізниця" є суб`єктом господарювання, який відповідно до закону наділений виключною компетенцією щодо управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученнях; за статтею 13 цього Закону, організовуючи роботу залізничного транспорту в умовах надзвичайних обставин, АТ "Укрзалізниця" вправі запроваджувати, за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

Тобто, АТ "Укрзалізниця" як суб`єкт господарювання здійснює дії з обмеження перевезень у межах своєї власної господарської компетенції щодо організації та планування господарської діяльності з перевезення вантажів.

При цьому, враховуючи наведені норми права та нормативні акти, реалізація такої складової господарського повноваження, як тимчасові обмеження щодо перевезень, здійснюється за погодженням із центральним органом виконавчої влади (тобто особою, яка здійснює владні повноваження). Однак ототожнення у зв`язку із цим організаційно-господарської функції, яка здійснюється в межах своєї компетенції суб`єктом господарювання, з владно-управлінськими функціями органу виконавчої влади - суб`єкта владних повноважень є помилковими.

За змістом Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1992 № 262, Державна адміністрація залізничного транспорту України (Укрзалізниця) визначається як орган управління залізничним транспортом загального користування, підвідомчим Міністерства інфраструктури, що зумовлювало наділення її певними владними повноваженнями у цій сфері, зокрема щодо видання наказів, обов`язкових для виконання залізницями та підприємствами, які входять до сфери її управління, організації та контролю їх виконання.

Також наказом Міністерства транспорту України від 30.05.2002 № 344 було делеговано Державній адміністрації залізничного транспорту функції, визначені у статтях 29 та 63 Статуту залізниць України, щодо запровадження тимчасових обмежень перевезень в окремі райони та встановлення порядку перевезення вантажів на особливих умовах.

Відтак, створення на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (державної організації з основним видом діяльності - державне управління загального характеру) юридичної особи приватного права - АТ "Укрзалізниця" (товариства, суб`єкта господарювання) має наслідком правонаступництво майнових прав та обов`язків, як це передбачено частиною шостою статті 2 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", однак не передбачає перехід до новоствореного товариства в порядку правонаступництва також і відповідних владних власних чи делегованих повноважень органу управління.

Враховуючи наведене, АТ "Укрзалізниця" не є суб`єктами владних повноважень, спірні дії АТ "Укрзалізниця" стосуються питань організації та планування господарської діяльності з перевезення вантажів, у межах якої сторони не наділені адміністративною процесуальною дієздатністю, а рішення АТ "Укрзалізниця", які запроваджують обмеження перевезень у власній господарській діяльності, не є нормативно-правовими актами чи актами індивідуальної дії в розумінні КАС України (аналогічна правова позиція викладено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.11.2023 у справі № 904/3926/22).

Відтак, відправлення вагонів на підставі яких і було нараховано плату як повідомлено Позивачем, що електронні перевізні документи не приймаються, припинено у зв?язку з конвенцією ЦЦО/99 від 24.02.2022 та запровадженням військового стану на Україні.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що відправка вагонів, була неправомірно обмежена з вини самого Позивача. Отже плата за користування вагонами та збору за зберігання вантажу нарахована неправомірно.

Враховуючи наведене, колегія суддів критично відноситься до висновків суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено наявність підстав для нарахування плати за користування вагонами та збору на зберігання вантажу, а наявність обставин, які звільняють Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаття Асфальт» від сплати спірних платежів останнім не доведено.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про нарахування Позивачу плати за користування вагонами, суперечить наведеним положенням законодавства України та Договору про надання послуг організації перевезення вантажів залізничним транспортом 41244302/2020-001.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи усе вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2023 у справі № 907/609/22 в порядку статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт за вих. № 15/05-23 від 15.05.2023 (вх. № 01-05/1614/23 від 19.05.2023) задоволити.

2.Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2023 у справі № 907/609/22 скасувати, прийняти нове рішення, яким:

В задоволені позову відмовити.

3.Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАКАРПАТТЯ АСФАЛЬТ" (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вулиця Ференца Ракоці ІІ, будинок 245/2, ) 39 575, 56 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.01.2024.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.І. Матущак