ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/4659/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Мисько І.С.

за участю представників учасників у справі:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» адвокат Патько Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту, суддя суду першої інстанції Райчева С.І., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 06.11.2023

по справі №916/4659/23

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ»

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ»

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ

Описова частина.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ», посилаючись на заборгованість останнього у розмірі 24 746 914,99 грн. та на положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» прийнято та призначено до розгляду у підготовчому засіданні суду.

03.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою, у якій просило суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ».

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2023:

- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» про накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» задоволено;

- накладено арешт на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ»;

- заборонено Міністерству юстиції України, та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам, включаючи Департамент нотаріату та державної реєстрації, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» та будь-яким іншим суб`єктам та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), будь-яким державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам: вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 49, кв. 2; ).

Приймаючи дане рішення суд першої інстанції виходив з того, що припущення Заявника про унеможливлення/ускладнення ефективного захисту та поновлення його порушеного права у разі відчуження майна Боржника є обґрунтованими, а заходи забезпечення позову, обрані позивачем, є співмірними до заявлених вимог ініціюючого кредитора, не завдадуть шкоди та збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» та не позбавлять можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23.

Апелянт послався на те, що рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/2150/18, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності ТзОВ «МАНІ ФЛОУ» на вищевказані нежитлові приміщення, загальною площею 4 571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73 - за результатами нового розгляду цієї справи на підставі скарг ТзОВ «БРРЕНТ», як особи, яка не брала участі у розгляді справи, стосовно якої суд вирішив питання про її права та інтереси, скасовано постановою Західного апеляційного господарського суду у справі № 914/2150/18 від 30.05.2023 р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.06.2023 р.) та постановою Верховного Суду № 914/2150/18 від 27.09.2023 (копії додаються) за скаргами ТзОВ «БРЕНТ». Таким чином, з прийняттям зазначених судових рішень у справі № 914/2150/18 перестали існувати правові підстави набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» права власності на нежитлові приміщення, загальною площею 4 571, 2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73.

Апелянт вказує, що з метою виконання рішень у справі № 914/2150/18 ТзОВ «БРЕНТ» звернулось до Центру надання адміністративних послуг м. Львова з заявою про державну реєстрацію припинення права власності ТзОВ «МАНІ ФЛОУ» на об`єкт нерухомості за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73 (РНОНМ 01), додавши до такої заяви відповідні постанови судів апеляційної та касаційної інстанції. За результатами розгляду цієї заяви державним реєстратором було прийнято рішення про зупинення реєстраційних дій № 70094709 від 07.11.2023, у зв`язку з наявністю судового рішення щодо заборони вчинення реєстраційних дій від 06.11.2023 у справі № 916/4659/23 Господарського суду Одеської області.

Таким чином, апелянт доходить до висновку, що оскаржувана ухвала перешкоджає виконанню постанов Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 та Верховного Суду від 27.09.2023 у справі № 914/2150/18, які набрали законної сили та прийняті до відкриття провадження у даній справі про банкрутство.

Апелянт зазначає, що нежитлові приміщення, загальною площею 4 571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73, не належать на праві власності Боржнику у даній справі, адже відсутні правові підстави набуття цього права, то наявні підстави для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту у справі № 916/4659/23 шляхом виключення з-під дії арешту та заборони вчинення реєстраційних дій вищевказаного майна.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту у справі № 916/4659/23 та прийняти нове рішення, яким:

- накласти арешт на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ», крім нежитлових приміщень, загальною площею 4571,2 кв.м, які знаходяться за адресою: Львівська обл, м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73;

- заборонити Міністерству юстиції України, та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам, включаючи Департамент нотаріату та державної реєстраіїї, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» та будь-яким іншим суб`єктам та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), будь-яким державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам: вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ», крім тих, що стосуються нежитлових приміщень, загальною площею 4571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

12.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23.

Боржник зазначив, що його право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 4571.2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73, було набуте на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна від 22.11.2019 за N211/2019-4, укладеного між ПАТ «БГ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «МАНІ ФЛОУ», відповідно до умов якого Банк (продавець) передав у власність ТОВ «МАНІ ФЛОУ» (покупця) майнові права/право власності на вищевказане нерухоме майно, право власності на яке виникло в продавця внаслідок звернення стягнення на заставлене майно на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Львівського МНО Стоцком Т.Л., зареєстровано в реєстрі за №1913. Право власності продавця було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.08.2009 та було незаконно припинено на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013, укладеного між ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») та ТОВ «Оптімус+», посвідчений приватним нотаріусом Львівського МНО Корпало Г.В., зареєстровано в реєстрі №5282, який у відповідності до положень ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемним та який в силу закону не погоджує жодних правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

В подальшому, під час судового провадження та заборони на проведення будь-яких реєстраційних дій з вищевказаним нерухомим майном, ТОВ «ОПТІМУС+», який не набув право власності на таке майно у зв`язку з нікчемністю укладеного правочину, неправомірно перепродав дане майно на користь ТОВ «БРРЕНТ», шляхом укладення недійсного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 29.01.2020 року.

Отже, враховуючи що нікчемний Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013 року не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, то в такому випадку право власності на дане нерухоме майно не переходило ні до ТОВ «ОПТІМУС+», ні в подальшому до ТОВ «БРРЕНТ», а спірний Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 29.01.2020 року є недійсним та порушує право належного власника ТОВ «МАНІ ФЛОУ»

З огляду на дані обставини боржник дійшов висновку, шо твердження ТОВ «БРРЕНТ» щодо його права власності на вищевказане нерухоме майно не відповідають дійсним обставинам та є необґрунтованими.

З огляду на дані обставини, боржник просить розглянути апеляційну скаргу ТОВ «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі № 916/4659/23 у відсутність ТОВ «МАНІ ФЛОУ» та прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/4659/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/4659/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/4659/23 в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» про накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.01.2024; призначено справу №916/4659/23 до розгляду на 25 січня 2024 року о 10:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

25.01.2024 у судовому засіданні прийняла участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» адвокат Патько Н.Я.

Представники інших учасників у справі у судовому засіданні не приймали участь, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, якою призначено справу №916/4659/23 до розгляду на 25 січня 2024 року о 10:30, була отримана в електронному кабінеті ТОВ «МАНІ ФЛОУ» - 21.12.2023, ТОВ «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» - 21.12.2023, арбітражним керуючим Козирицьким А.С. 21.12.2023.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 25.01.2024, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23 по суті, не дивлячись на відсутність окремих представників учасників у справі про банкрутство, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ! звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ», посилаючись на заборгованості останнього у розмірі 24 746 914,99 грн та на положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» прийнято та призначено до розгляду у підготовчому засіданні суду.

03.11.2023 до Господарського суду Одеської області надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство. У відзиві Боржник визнав наявність заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» у розмірі 24 746 914,99 грн та зазначив, що у наслідок скрутного фінансового становища не має можливості виконати своє грошове зобов`язання перед Кредитором. Також, у відзиві Боржником зазначено про наявність у його власності наступного нерухомого майна: нежитлових приміщень, загальною площею 4 571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73 та квартири об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 92,1 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Велика Арнаутська, будинок 49, квартира 2.

03.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою, у якій просило суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» та заборонити Міністерству юстиції України, та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам, включаючи Департамент нотаріату та державної реєстрації, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» та будь-яким іншим суб`єктам та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), будь-яким державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам: вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ».

В обґрунтуванні вказаної заяви Заявник зазначає про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» вживаються дії, спрямовані на відчуження власних активів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень, загальною площею 4 571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73 та квартири об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 92,1 кв.м., за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вулиця Велика Арнаутська, будинок 49, квартира 2, що може призвести до зменшення ліквідаційної маси банкрута і, як наслідок, не задоволення вимог кредиторів боржника в повному обсязі. Також, Боржник вважає, що у разі відчуження нерухомого майна Боржника, право власності на яке підлягає державній реєстрації, у майбутньому буде потребувати додаткових зусиль кредиторів та арбітражного керуючого, спрямованих на скасування такого рішення про державну реєстрацію прав і припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності третіх осіб на таке майно боржника.

До вищезазначеної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» надано докази розміщення Боржником оголошень про продаж нерухомого майна на сайті https://obyava.ua за посиланням: https://obyava.ua/ua/prodazhkvartiri-26014738.html та https://obyava.ua/ua/prodazh-primishchennya-26014666.html.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2023, окрім іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ»; визнано конкурсні грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» у сумі 24 746 914,99 грн та витрати у сумі 87 140,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» строком на 170 календарних днів до 24.04.2024.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Кодексом України з процедур банкрутства як спеціальним законом визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так і за ініціативою суду. Разом з тим загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України. Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173.

Так, обрані заявником заходи забезпечення не належать до визначеного статтею 40 КУзПБ переліку спеціальних заходів, та за змістом i спрямованістю відповідають заходам забезпечення позову відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022 року у справі №908/2382/21 зазначено наступне.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Метою забезпечення позову (вимог кредиторів) є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство, попередження їх можливого порушення в майбутньому, а також забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення та попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 по справі №910/10741/21.

У даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» просило накласти арешт на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на нерухоме майно боржника може призвести до негативних наслідків для кредитора, зокрема, таке майно може бути передано третім особам, що в свою чергу буде перешкоджати наповненню ліквідаційної маси та погашенню кредиторських вимог.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що боржником вживалися дії по відчуженню належного йому нерухомого майна, зоврема, а саме: нежитлових приміщень, загальною площею 4 571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73 та квартири об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 92,1 кв.м., за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вулиця Велика Арнаутська, будинок 49, квартира 2. Дані обставини підтверджуються наданими заявником доказами розміщення Боржником оголошень про продаж нерухомого майна на сайті https://obyava.ua за посиланням:https://obyava.ua/ua/prodazhkvartiri-26014738.html та https://obyava.ua/ua/prodazh-primishchennya-26014666.html.

Колегія суддів вважає, що у разі відчуження нерухомого майна Боржника, право власності на яке підлягає державній реєстрації, у майбутньому буде потребувати додаткових зусиль кредиторів та арбітражного керуючого, спрямованих на скасування такого рішення про державну реєстрацію прав і припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності третіх осіб на таке майно боржника. Дані обставини в свою чергу ускладнять процедуру наповнення ліквідаційної маси банкрута або зменшення її розміру і, як наслідок, не задоволення вимог кредиторів боржника в повному обсязі.

З огляду на дані обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО ПРАВОВИЙ СОЮЗ» про накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ».

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову, обрані позивачем, є співмірними до заявлених вимог ініціюючого кредитора, не завдадуть шкоди та збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» та не позбавлять можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не був обізнаний про існування рішень по справі №914/2150/18.

Окрім того, у постановах Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 та Верховного Суду від 27.09.2023 у справі № 914/2150/18 суди дійшли висновків про нікчемність договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013, укладеного між ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») та ТОВ «Оптімус+», посвідченого приватним нотаріусом Львівського МНО Корпало Г.В., зареєстровано в реєстрі №5282.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на момент винесення оскаржуваної ухвали нежитлові приміщення, загальною площею 4 571,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73, знаходились у власності боржника ТОВ «МАНІ ФЛОУ», що в свою чергу свідчить про наявність у суду першої інстанції підстав для накладення арешту на дане нерухоме майно.

Колегія суддів також бере до уваги ті обставини, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» існує інший спір у справі №914/411/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус+», Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 29.01.2020, а саме нежитлових приміщень загальною площею 4571,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 73, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, укладеного між ТОВ «Оптімус+» та ТОВ «БРРЕНТ», посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р. Т., зареєстрованого в реєстрі за № 82.

Даний спір у справі №914/411/21 розглядається Господарським судом Одеської області в межах справи про банкрутство №916/4659/23.

Тобто між Товариством з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» фактично існує спір щодо права власності на нежитлові приміщення загальною площею 4571,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 73, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала перешкоджає виконанню постанов Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 та Верховного Суду від 27.09.2023 у справі № 914/2150/18 на думку колегії суддів не свідчить про безпідставність оскаржуваної ухвали та не може бути підставою для її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23, за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРРЕНТ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 про накладення арешту по справі №916/4659/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.01.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран