ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3575/23

За позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ( 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6, )

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, буд.44, код ЄДРПОУ-42795490)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Калоре» (65114, м. Одеса, вул. Левітана, буд.141, оф.16-Н, код ЄДРПОУ- 42067853)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Білинська І.І.

Представники сторін:

Від позивача: Коваль Н.Т. на підставі довіреності №14-129 від 08.05.2023р.;

Від третьої особи: не з`явився;

Від відповідача: Колесніков І.Л. на підставі довіреності №1353 від 20.04.2021р.

Суть спору: Позивач Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України»), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Калоре» про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 97 333,00 куб.м.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3575/23, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження., підготовче засідання призначено на 26.09.2023р. та залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) «Оператор газотранспортної системи України».

21 вересня 2023р. до суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ТОВ «Калоре» вартість безпідставно набутого майна у розмірі 3 219 744 грн 49 коп.

Ухвалою суду від 26.09.2023р. відкладено підготовче засідання на 12.10.2023р. Ухвалою суду від 12.10.2023р. відкладено підготовче засідання на 07.11.2023р. Ухвалою суду від 07.11.2023р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи №916/3575/23 по суті на 07.12.2023р. Ухвалою суду від 08.12.2023р. призначено судове засідання на 02.01.2024р. Ухвалою суду від 02.01.2024р. відкладено судовий розгляд справи по суті на 18.01.2024р.

Позивач АТ «НАК «Нафтогаз України», підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, поясненнях, що надійшли до суду 12.10.2023р. та відповіді на відзив, що надійшла до суду 19.10.2023р.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», явку свого представника в судові засідання не забезпечила, своєї позиції у даній справі не висловила.

Відповідач ТОВ «Калоре», проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 10.10.2023р., поясненнях, що надійшли до суду 19.12.2023р.

Суд вважає за необхідне зауважити, що ч.4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач у справі - АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018р. №867 на АТ «НАК «Нафтогаз України» покладено обов`язок постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії.

Відповідно до п.11 зазначеного Положення виробник теплової енергії має право з 1 листопада 2018 р. по 20 травня 2021 р. придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК "Нафтогаз України" у разі виконання таких умов: 1) укладення виробником теплової енергії договору постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України" відповідно до законодавства; 2) виконання виробником, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання" або якому надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс або індивідуально визначене майно з вироблення теплової енергії, що використовувалися виробником теплової енергії, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Крім того, у даному пункті визначено що постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії відповідно до цього Положення здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 цього Положення, на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії.

Позивач зазначає, що 05.10.2020р. між АТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ТОВ Калоре» (Споживач), керуючись Положенням №867, був укладений Договір постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-23, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору природний газ передається. У тому числі у березні 2021р. в обсязі 50 тис.куб.м та у квітні в обсязі 20 тис. куб.м.

У п.3.2 Договору сторони домовилися, що постачання газу здійснюється Постачальником виключно за умови одночасного виконання таких умов: виконання Споживачем вимог п.11 Положення №867; включення Споживача Постачальником до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС. Включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника здійснюється виключно за умови дотримання Споживачем вимог пункту 11 Положення.

За п.3.3 Договору якщо Споживач порушив умови п.11 Положення, Постачальник протягом періоду порушення вимог п.11 Положення не здійснює постачання газу за цим Договором та не передає Споживачу замовлений згідно п.2.1 цього Договору обсяг природного газу.

Згідно п.3.4 Договору при настанні обставин, визначених п.3.3 цього Договору, Постачальник направляє Споживачу повідомлення (з позначкою про вручення0 про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної у повідомленні. Копія цього повідомлення надсилається Споживачу на електронну адресу, зазначену у розділі 12 цього Договору, а також оператору ГРМ, зазначеному у п.2.6 цього Договору ( у даному випадку - АТ «Одесагаз»).

Відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення Споживачем умов п.11 Положення, покладається виключно на Споживача.

При цьому, як зазначає позивач, Споживач відповідно до змісту п.6.2 Договору зобов`язався самостійно контролювати використання газу, припиняти використання природного газу у разі порушення строків оплати за договором, а також у інших випадках, передбачених Договором та законодавством.

Позивач зазначає, що ТОВ «Калоре» порушило вимоги п.11 Положення №867, а саме: не було виконано умови щодо розрахунків, договори щодо реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором не укладалися; ТОВ «Калоре» не було подано до НАК «Нафтогаз України» графіки погашення заборгованості, у зв`язку із чим у АТ «НАК «Нафтогаз України» не було правових підстав для постачання природного газу зазначеному споживачу у березні та у квітні 2021р., а у ТОВ «Калоре» виник обов`язок щодо самостійного припинення використання природного газу у зазначений період.

Також позивач зазначив, що звертався до ТОВ «Калоре» з повідомленнями про припинення (Обмеження) газопостачання від 26.02.2021р. за №23/3-240-21 та від 26.03.2021р. за №23/3-414-21, у яких вимагав самостійно припинити газоспоживання, та з 01.03.2021р. позивач перестав бути для ТОВ «Калоре» постачальником природного газу на підставі Договору №20/21-3137-ТЕ-23, виключивши Споживача з Реєстру.

Як зазначив позивач, 26.08.2022р. між АТ «НАК «Нафтогаз України» (Кредитор) та ТОВ «Калоре» (Боржник) був укладений договір №282/1/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ, відповідно до умов якого сума заборгованості, що підлягає реструктуризації (п.1 договору) становить 2 313 407 грн 95 коп., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який є невід`ємною частиною договору, та згідно якого станом на 30.06.2022р. заборгованість ТОВ «Калоре» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» становить 2 313 407 грн 95 коп.

При цьому, позивач зауважив, що дана заборгованість не є предметом спору у даній справи. Предметом спору є стягнення з відповідача вартості природного газу у обсязі 97 333,00 куб.м, спожитого ТОВ «Калоре» у березні, квітні 2021р. поза межами договірних відносин.

Так, у березні, квітні 2021р. оператор ГТС, керуючись положеннями п.3 глави 5 розділу ІУ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493, самостійно зареєстрував постачальника АТ «НАК «Нафтогаз України» за споживачем ТОВ «Калоре» на інформаційній платформі і, відповідно до п.2 глави 5 розділу ІУ Кодексу ГТС, з моменту реєстрації споживача за постачальником на інформаційній платформі постачальник став відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Згідно відомостей з інформаційної платформи у березні -квітні 2021р. ТОВ «Калоре» спожило природний газ загальним обсягом 97333,00 куб.м.

При цьому, позивач зауважив, що не надавав обсягів природного газу для відбору ТОВ «Калоре», але газ був відібраний, що мало наслідком виникнення негативного небалансу АТ «НАК «Нафтогаз України» у розмірі різниці між поданими АТ «НАК «Нафтогаз України» в газотранспортну систему і відібраними ТОВ «Калоре» обсягами природного газу, що підтверджується алокацією Оператора ГТС та призвело до виникнення у АТ «НАК «Нафтогаз України» обов`язку здійснити оплату за такий небаланс на підставі договору на транспортування природного газу № від 23.12.2019р, укладеного між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Так, 31.03.2021р. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було складено односторонній акт №03-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2021р., відповідно до якого ТОВ «Оператор ГТС» на підставі Договору № від 23.12.2019р здійснено врегулювання щодобових небалансів АТ «НАК «Нафтогаз України» обсягом 49144179,14 куб.м на загальну суму 457 324 576 грн 13 коп. ( з них 76 381 куб.м відібраних ТОВ «Калоре» у березні 2021р.). 20.04.2021р. АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснило оплату ТОВ «Оператор ГТС» 457 324 576 грн 13 коп. за врегулювання щодобових небалансів га газовий місяць березень 2021р. згідно Акта №03-2021.

30 квітня 2021р. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було складено односторонній акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021р., відповідно до якого ТОВ «Оператор ГТС» на підставі Договору № від 23.12.2019р здійснено врегулювання щодобових небалансів АТ «НАК «Нафтогаз України» обсягом 25 985 870,14 куб.м на загальну суму 31 713 871 грн 17 коп. (з них 20 952 куб.м відібраних ТОВ «Калоре» у квітні 2021р.). 20.04.2021р. АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснило оплату ТОВ «Оператор ГТС» 457 324 576 грн 13 коп. за врегулювання щодобових небалансів га газовий місяць березень 2021р. згідно Акта №03-2021.

На думку позивача, викладене свідчить про те, що у березні-квітні 2021р. ТОВ «Калоре» природний газ був відібраний саме з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України», одна не на підставі договору та без згоди АТ «НАК «Нафтогаз України».

Позивач зазначив, що відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути з натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.05.2019р. у справі №906/567/18, враховуючи те, що природний газ був спожитий в момент його отримання, а тому не може бути повернутий, позивач вважає, що відповідач має відшкодувати вартість безпідставно набутого з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України» у березні, квітні 2021р., яка визначається на момент розгляду справи судом.

За розрахунком позивача вартість безпідставно набутого ТОВ «Калоре» природного газу становить 3 219 744 грн 49 коп. ( 27,5664 ціна газу без ПДВ х 97333,00 куб.м газу=2 683 120 грн 41 коп. + 20% ПДВ = 536 624 грн 08 коп.).

В обґрунтування ціни природного газу позивач зазначив, що під час розрахунку цін природного газу АТ «НАК «Нафтогаз України» керується розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 29.09.2021р. №1187 та від 11.10.2021р. №1234 щодо укладення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» примірної додаткової угоди до договору постачання природного газу для виробництва теплової енергії на 2021-2024 роки. Відповідно до умов цього договору ціна природного газу для виробників теплової енергії з 01.06.2021р. по 31.05.2022р. становила 6 183 грн 33 коп. за тис.куб.м (без урахування ПДВ і тарифу на послуги з транспортування природного газу) для фіксованого Обсягу І, який розраховувався як середньоарифметичне значення обсягу фактичного використання природного газу споживачем за останні три роки у відповідному місяці для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Виходячи з рішення правління АТ «НАК «Нафтогаз України» від 28.05.2021р., оформленого протоколом №243, ціна на природний газ для Обсягу І (фіксований) у період з 01.06.2022р. по 31.05.2023р. (включно), що визначено у порядку, встановленому п.п.4.1.1 договорів ПСО постачальника природного газу між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та виробниками теплової та електричної енергії, укладення яких погоджено рішенням ДК «Газ України» про вчинення цих правочинів, становить 24 356 грн 38 коп. за тис.куб.м без ПДВ.

Постачання додаткових обсягів природного газу (Обсяг ІІ) підприємствам теплокомуненерго здійснюється за ринковою ціною на основі форвардних індикаторів, яка визначається щомісяця.

Як зазначає позивач, рівень ціни на природний газ Обсягу ІІ на грудень 2022р., що визначена у порядку, встановленому п.4.1.2 договорів ПСО постачальника природного газу між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та виробниками теплової та електричної енергії, укладення яких погоджено рішенням ДК «Газ України» про вчинення цих правочинів, становить 26 341 грн 69 коп. за тис.куб.м без ПДВ і тарифу на послуги транспортування природного газу.

Крім того, позивач зазначив, що ціна на природний газ в Україні відповідно до публікацій інформаційних видань з 01.11.2022р. по 29.11.2022р. становить:

Ціна для періоду постачання в грудні 2022р. в джерелі котирувань звіт Argus European Natural Gas (середньоарифметичне значення між цінами Bid та Ask November advance paument), опубликованими під заголовком « Ukraine market information and prices - 26 623 грн 02 коп. без ПДВ за тис.куб.м.

Ціна для періоду постачання в грудні 2022р. в звіті ICIS Evropean Spot Gas Market (середньоарифметичне значення між цінами Bid та Ask, опубликованими під заголовком «|UA VTR Gas Preice Assessment) 25 838 грн 10 коп. без ПДВ за тис.куб.м.

Ціна у звіті ExPro Gas&Oil під заголовком Ринок газу» ( середньоарифметичне значення між цінами «Пропозиції продавців» та «Пропозиції покупців», ціни на природний газ в Україні) для періоду постачання у листопаді 2022р.- 26 852 грн 31 коп. без ПДВ за тис.куб.м, для періоду постачання у грудні 2022р. 26 862 грн 08 коп. без ПДВ за тис.куб.м.

Ціна, опублікована на сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа» як середньозважена ціна (за всіма умовами оплати) на ресурс листопада 2022р. -28 926 грн 27 коп. без ПДВ за тис.куб.м, на ресурс грудня 2022р. 30 937 грн 67 коп. без ПДВ за тис.куб.м.

Ціна придбання ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» природного газу на торгівельній платформі ТОВ «СффС платформа ЮФйСіі» для періоду постачання у листопаді 2022р. 26 983 грн 33 коп. без ПДВ за тис.куб.м.

За сукупністю, середній рівень цін на природний газ відповідно до даних публікацій з 01.11.2022р. по 29.11.2022р. та за результатами торгів природним газом становить 27 566 грн 40 коп. без ПДВ за тис.куб.м.

Враховуючи все викладене вище позивач просить суд стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого ТОВ «Калоре» природного газу, що становить 3 219 744 грн 49 коп.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Договір постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-22 не було розірвано на момент виникнення спірних правовідносин внаслідок невиконання ТОВ «Калоре» своїх зобов`язань в частині своєчасності здійснення оплати за Договором.

ТОВ «Калоре» зазначає, що Положенням №867 на АТ «НАК «Нафтогаз України» було покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку, визначених у цьому Положенні.

Пунктом 11 Положення визначено, що постачання природного газу здійснюється за спеціальними цінами, визначеними у такому Положенні та на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії.

Відповідач зазначив, що у спірний період діяв Договір постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-22 від 05.10.2020р. і не був розірваний, і саме на підставі цього Договору ТОВ «Калоре» споживало природний газ, у тому числі у березні-квітні 2021р.

Як зазначає відповідач, з урахуванням п.3.8 Договору він здійснював дії, направлені на оформлення відібраного природного газу, як спожитого саме на підставі Договору та направляв акти приймання-передачі природного газу, спожитого у березні та квітні 2021р. на адресу АТ «НАК «Нафтогаз України», але зазначені акти було повернуто без підписання, з посиланням на невиконання ТОВ «Калоре» вимог Положення №867 щодо розрахунків та відсутністю у зв`язку із цим у позивача правових підстав для постачання природного газу (включення ТОВ «Калоре» в реєстр споживачів на інформаційній платформі Оператора ГТС).

За таких обставин, відповідач вважає, що даний спір виник саме у зв`язку із не підписанням АТ «НАК «Нафтогаз України» актів приймання-передачі природного газу.

При цьому, відповідач вважає, що виходячи з Положення №867 та ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» на АТ «НАК «Нафтогаз України» покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії, і виходячи з того, що АТ «НАК «Нафтогаз України» є монополістом з постачання природного газу, таке постачання є обов`язком, а не правом позивача.

Також відповідач зауважив, що ТОВ «Калоре» є теплогенеруючою, теплотранспортуючою та теплопостачальною організацією та є субєктом господарювання в сфері теплопостачання, об`єктом життєзабезпечення в межах 13 мікрорайону м. Чорноморська Одеської області, діяльність якого спрямована на задоволення потреб громадян/населення в постачанні теплової енергії. В опалювальний сезон ТОВ «Калоре» не може припиняти процес відбору газу, що може призвести до припинення подачі тепла. таким чином, відповідно до п.10 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» ТОВ «Калоре» є захищеним споживачем, тобто підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є приєднаним до газорозподільної системи виробником теплової енергії для потреб побутових споживачів, об`єкт якого -котельня- не пристосована для зміни палива.

Відповідач зазначає, що у правовідносинах газопостачальних, газотранспортних, газорозподільних компаній з теплопостачальними організаціями необхідно дотримуватись вимог не тільки нормативних актів, що регулюють відносини з постачання, транспортування та розподілу природного газу, а також інших законодавчих актів, норми яких є обов`язковими до виконання, зокрема, ст.25 Закону України «Про теплопостачання», ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», постанову Кабінету Міністрів України від 13.11.2013р. №886, постанову Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. №368.

За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечень з боку ТОВ «Калоре» факту споживання природного газу у березні та квітні 2021р., здійснення ТОВ «Калоре» дій задля оформлення відібраного природного газу відповідно до умов Договору постачання природного газу, відповідач вважає, що невнесення Постачальником до інформаційної платформи ГТС Споживача жодним чином не свідчить про безпідставне споживання останнім природного газу у спірному періоді, і у період березень-квітень 2021р. природний газ ТОВ «Калоре» було спожито на підставі Договору, укладеного з позивачем.

До того ж, відповідач зауважив, що відповідно до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020р. до постанови від 11.03.2020р. №211»Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме п.13: -на період встановлення карантину АТ «НАК «Нафтогаз» зобов`язане на умовах та у порядку, передбачених Положенням про ПСО,здійснювати постачання природного газу виробникам теплової енергії та електричної енергії незалежно від стану виконання умов щодо розрахунків, передбачених п.11 зазначеного Положення про ПСО, за умови наявності укладених належним чином договорів постачання природного газу з такими виробниками теплової та електричної енергії.

З урахуванням того, що карантин було продовжено до 30.04.2021р., відповідач вважає, що АТ «НАК «Нафтогаз» не мало права виключати ТОВ «Калоре» з Реєстру споживачів постачальника на Інформаційній платформі оператора ГТС і зобов`язане було бути Постачальником природного газу для відповідача у період березень-квітень 2021р. на підставі Договору постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-22 від 05.10.2020р.

Окрім цього, відповідач зазначив, що виходячи із змісту розділу 4 Договору постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-22 від 05.10.2020р. ціна на природний газ (за 1000 куб.м) за цим Договором встановлюється відповідно до вимог Положення про ПСО та визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту АТ «НАК «Нафтогаз», розміщеному на офіційному веб-сайті останнього.

Таким чином, як зазначає відповідач, фактично ціна на природний газ була законодавчо встановлена та не перебувала в залежності від волі сторін за Договором.

Згідно Прейскурантів на природний газ із ресурсів позивача, розміщених на його офіційному сайті в мережі Інтернет ціна природного газу за 1000 куб.м була встановлена (з урахуванням ПДВ) : у січні 2021р. -8 797 грн 74 коп,, у лютому 2021р. 8 209 грн 38 коп., у березні 2021р. 7 535 грн 724 коп., у квітні 2021р. 7 827 грн 432 коп.

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019р. №3013 затверджено тарифи (для ТОВ «Оператор ГТС України» для точок виходу з газотранспортної системи, що діяли, у тому числі у жовтні 2020р.- квітні 2021р., на рівні 124 грн 16 коп./1 тис.куб.м на добу без ПДВ (148 грн 992 коп. з ПДВ).

Виходячи з викладеного, відповідач дійшов висновку, що ціна природного газу за 1000 куб.м виходячи з обсягу, спожитого ТОВ «Калоре» на підставі Договору №20/21-3137-ТЕ-22 від 05.10.2020р. у березні 2021р. становить: 7 535, 724 грн +148,992 грн =7 684,716 грн х 76,381 куб.м=586 966 грн 30 коп.; у квітні 2021р.6 7 827,432 грн +148,992 грн =7 976,424 грн х 20,952 куб.м=167 122 грн 04 коп.

Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що вартість спожитого ним протягом березня -квітня 2021р. природного газу закладена у суму заборгованості, яка щомісячно погашається відповідно до Договору №282/1/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості від 26.08.2022р.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на у мовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства, такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними.

Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 (далі - Положення №867) на АТ «НАК «Нафтогаз України» було покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку, визначених у Положенні № 867.

Пунктом 11 Положення №867 було визначено умови щодо належного рівня розрахунків з АТ «НАК «Нафтогаз України» та погашення існуючої заборгованості, у разі виконання яких виробник теплової енергії отримував право з 01.11.2018р. по 20.05.2021р. придбавати природний газ у НАК «Нафтогаз України».

Окрім цього, пунктом 11 Положення №867 було визначено, що постачання природного газу здійснюється за спеціальними цінами, визначеними у такому Положенні та на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії.

Судом встановлено, що 05.10.2020р. між АТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ТОВ Калоре» (Споживач), керуючись Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018р. №867, був укладений Договір постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-23, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів абз. 1 ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Таким чином, у зв`язку із укладенням Договору №20/21-3137-ТЕ-23 у сторін цього Договору виникли певні господарські зобов`язання.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідно до п.2.1 Договору природний газ передається. У тому числі у березні 2021р. в обсязі 50 тис.куб.м та у квітні в обсязі 20 тис. куб.м.

Сторонами неодноразово вносилися зміну до Договору щодо ціни за 1000 куб.м природного газу (п.4.2 Договору).

Підписанням цього Договору Споживач дає згоду Постачальнику для включення його до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи (Оператор ГТС) відповідно до Кодексу ГТС, за умови дотримання Споживачем п.3.2 цього Договору (п.2.3 Договору).

У п.3.2 Договору сторони домовилися, що постачання газу здійснюється Постачальником виключно за умови одночасного виконання таких умов: виконання Споживачем вимог п.11 Положення №867; включення Споживача Постачальником до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС. Включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника здійснюється виключно за умови дотримання Споживачем вимог пункту 11 Положення.

Пунктом 11 Положення №867 передбачено, що виробник теплової енергії має право з 01.11.2018р. по 01.05.2021р. придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК «Нафтогаз України» у разі укладення договору постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України» та виконання певних умов, зокрема: -досягнення станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівня розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій), за усіма укладеними з НАК «Нафтогаз України» договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) не нижче 90 відсотків (у період з 01.12.2018 р. до 01.04.2019р. - не нижче 78 відсотків, а для виробника теплової енергії, управління майном якого здійснює Фонд державного майна і який використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, у період з 16.11.2018р. до 01.04.2019р. та у період з 01.10.2019 р. до 01.05.2021 - не нижче 60 відсотків); або укладення з НАК «Нафтогаз України» договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором у рамках реалізації Закону України«Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (за наявності відповідної заборгованості) та виконання зазначеного договору; або подання виробником теплової енергії до НАК «Нафтогаз України» погодженого НАК «Нафтогаз України» та виконавчим органом відповідної місцевої ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021р. щодо всіх Договорів з НАК «Нафтогаз України»), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, виданої НАК «Нафтогаз України», та виконання такого графіка, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ.

Відповідно до п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником на інформаційній платформі постачальник стає відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Таким чином, виходячи з умов Договору №20/21-3137-ТЕ-23, положень Кодексу ГТС, п.11 Положення №867 підставою для отримання природного газу саме на підставі цього Договору є включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС, та виконання Споживачем вимог п.11 Положення №867.

За матеріалами справи, та проти чого відповідач у справі не заперечує, станом на 23.02.2021р. заборгованість ТОВ «Калоре» по оплаті за спожитий за Договором №20/21-3137-ТЕ-23 природний газ становила 1 734 878 грн 10 коп., договір про реструктуризацію цього боргу станом на 01.03.2021р. був відсутній.

Також, за матеріалами справи, позивач звертався до ТОВ «Калоре» з повідомленнями про припинення (Обмеження) газопостачання від 26.02.2021р. за №23/3-240-21 та від 26.03.2021р. за №23/3-414-21, у яких вимагав самостійно припинити газоспоживання.

З 01.03.2021р. позивач перестав бути для ТОВ «Калоре» постачальником природного газу на підставі Договору №20/21-3137-ТЕ-23, адже, ТОВ «Калоре» було виключено з Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

За п.3.3 Договору якщо Споживач порушив умови п.11 Положення, Постачальник протягом періоду порушення вимог п.11 Положення не здійснює постачання газу за цим Договором та не передає Споживачу замовлений згідно п.2.1 цього Договору обсяг природного газу.

Згідно п.3.4 Договору при настанні обставин, визначених п.3.3 цього Договору, Постачальник направляє Споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної у повідомленні. Копія цього повідомлення надсилається Споживачу на електронну адресу, зазначену у розділі 12 цього Договору, а також оператору ГРМ, зазначеному у п.2.6 цього Договору ( у даному випадку- АТ «Одесагаз»).

Відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення Споживачем умов п.11 Положення, покладається виключно на Споживача.

При цьому, Споживач відповідно до змісту п.6.2 Договору зобов`язався, зокрема, самостійно контролювати використання газу, припиняти використання природного газу у разі порушення строків оплати за договором, невідключення /виключення споживача до/з Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача у справі щодо відсутності правових підстав для постачання природного газу ТОВ «Калоре» у березні та у квітні 2021р., а у ТОВ «Калоре» виник обов`язок щодо самостійного припинення використання природного газу у зазначений період.

Крім того, лише 26.08.2022р. між АТ «НАК «Нафтогаз України» (Кредитор) та ТОВ «Калоре» (Боржник) був укладений договір №282/1/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ, відповідно до умов якого сума заборгованості, що підлягає реструктуризації (п.1 договору) становить 2 313 407 грн 95 коп., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який є невід`ємною частиною договору, та згідно якого станом на 30.06.2022р. заборгованість ТОВ «Калоре» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» становить 2 313 407 грн 95 коп.

При цьому, дана заборгованість включає в себе лише заборгованість за Договором №20/21-3137-ТЕ-23 і до її складу не входить заборгованість по оплаті за природний газ, отриманий у період коли ТОВ «Калоре» не було включено до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС

Так, у березні, квітні 2021р. оператор ГТС, керуючись положеннями п.3 глави 5 розділу ІУ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493, самостійно зареєстрував постачальника АТ «НАК «Нафтогаз України» за споживачем ТОВ «Калоре» на інформаційній платформі і, відповідно до п.2 глави 5 розділу ІУ Кодексу ГТС, з моменту реєстрації споживача за постачальником на інформаційній платформі постачальник став відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Згідно відомостей з інформаційної платформи у березні - квітні 2021р. ТОВ «Калоре» спожило природний газ загальним обсягом 97333,00 куб.м.

Загальний зміст положень глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС свідчить, що подача замовником послуг транспортування обсягів природного газу в газотранспортну систему протягом кожної газової доби повинна дорівнювати сукупності відборів таким замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи протягом цієї газової доби. Коли сукупна добова подача замовником природного газу в газотранспортну систему менша за сукупний відбір цим замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи виникає негативний небаланс.

Відповідно до п.п. 4, 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС: небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації; алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсяги небалансу таких замовників; добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу.

За приписами п. 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника.

При цьому, позивач не надавав обсягів природного газу для відбору ТОВ «Калоре», але газ був відібраний, що мало наслідком виникнення негативного небалансу АТ «НАК «Нафтогаз України» у розмірі різниці між поданими АТ «НАК «Нафтогаз України» в газотранспортну систему і відібраними ТОВ «Калоре» обсягами природного газу, що підтверджується алокацією Оператора ГТС та призвело до виникнення у АТ «НАК «Нафтогаз України» обов`язку здійснити оплату за такий небаланс на підставі договору на транспортування природного газу № від 23.12.2019р, укладеного між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Так, 31.03.2021р. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було складено односторонній акт №03-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2021р., відповідно до якого ТОВ «Оператор ГТС» на підставі Договору № від 23.12.2019р здійснено врегулювання щодобових небалансів АТ «НАК «Нафтогаз України» обсягом 49144179,14 куб.м на загальну суму 457 324 576 грн 13 коп. ( з них 76 381 куб.м відібраних ТОВ «Калоре» у березні 2021р.). 20.04.2021р. АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснило оплату ТОВ «Оператор ГТС» 457 324 576 грн 13 коп. за врегулювання щодобових небалансів га газовий місяць березень 2021р. згідно Акта №03-2021.

30 квітня 2021р. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було складено односторонній акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021р., відповідно до якого ТОВ «Оператор ГТС» на підставі Договору № від 23.12.2019р здійснено врегулювання щодобових небалансів АТ «НАК «Нафтогаз України» обсягом 25 985 870,14 куб.м на загальну суму 31 713 871 грн 17 коп. (з них 20 952 куб.м відібраних ТОВ «Калоре» у квітні 2021р.). 20.04.2021р. АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснило оплату ТОВ «Оператор ГТС» 457 324 576 грн 13 коп. за врегулювання щодобових небалансів га газовий місяць березень 2021р. згідно Акта №03-2021.

Викладене свідчить про те, що у березні-квітні 2021р. ТОВ «Калоре» природний газ був відібраний саме з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України», одна не на підставі договору та без згоди АТ «НАК «Нафтогаз України».

Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна у однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто, обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами ст. 11 Цивільного кодексу України. До відсутності правової підстави ст. 1212 Цивільного кодексу України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним тощо.

За змістом ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно зі ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно здійснив відбір природного газу у період березень-квітень 2021р. в обсязі 97 333,00 куб.м.

При цьому, природній газ є речовиною, яка споживається в момент її отримання, а тому апріорі не може бути повернута.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ч.2 ст.1213 Цивільного кодексу України потерпілій особі відшкодовується вартість безпідставно набутого майна, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За розрахунком позивача, вартість безпідставно отриманого ТОВ «Калоре» у період березень-квітень 2021р. природного газу становить 3 219 744 грн 49 коп. виходячи з ціни 27,5664 грн за тис.куб.м без ПДВ х 97 333,00 куб.м обсяг газу = 2 683 120 грн 41 коп. без ПДВ + 20% ПДВ 536 624 грн 08 коп.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Розглянув матеріали справи та наведені позивачем у справі доводи, суд вважає, що у даному випадку найбільш вірогідною є ціна природного газу, наведена позивачем у справі, адже як вже зазначалося судом вище, вартість безпідставно отриманого майна визначається судом саме на момент розгляду справи.

Щодо посилання відповідача на п.13 постанови від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020р. ) суд звертає увагу, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020р. №392 п.13 постанови від 11.03.2020р. №211 виключено.

Отже, положення п.13 постанови від 11.03.2020р. №211 у період відібрання природного газу ТОВ «Калоре» березень-квітень 2021р. вже не були чинними.

Суд також звертає увагу, що у даній справі досліджуються лише правовідносини, що винили з Договору постачання природного газу №20/21-3137-ТЕ-23 від 05.10.2020р. та у звязку із відібранням відповідачем -ТОВ «Калоре» природного газу у період березень-квітень 2021р.

Суд погоджується з тим, що ТОВ «Калоре» є теплогенеруючою, теплотранспортуючою та теплопостачальною організацією та є субєктом господарювання в сфері теплопостачання, об`єктом життєзабезпечення в межах 13 мікрорайону м. Чорноморська Одеської області, діяльність якого спрямована на задоволення потреб громадян/населення в постачанні теплової енергії.

Також, суд погоджується з тим, що відповідно до п.10 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» ТОВ «Калоре» є захищеним споживачем, тобто підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є приєднаним до газорозподільної системи виробником теплової енергії для потреб побутових споживачів, об`єкт якого -котельня- не пристосована для зміни палива.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасникик господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторонни та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

Згідно п.19 Правил постачання природного газу постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Калоре» вартості безпідставно набутого майна у розмірі 3 219 744 грн 49 коп.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калоре» про стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 3 129 744 грн 49 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Калоре» (65114, м. Одеса, вул. Левітана, буд.141, оф.16-Н, код ЄДРПОУ- 42067853) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6, ) вартість безпідставно набутого майна у розмірі 3 129 744 грн 49 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 48 296 грн 17 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 29 січня 2024 р.

Суддя Н.В. Рога