ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024м. ДніпроСправа № 904/6201/23
за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олександра Анатолійовича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олександра Анатолійовича заборгованість за договором №368 ОП "Про організацію чи експлуатацію майданчика для паркування" від 12.07.2019 станом на 30.11.2023 у розмірі 35 103,62 грн, з яких сума основного боргу 25 239,12 грн, інфляційні втрати за період з 26.09.2023 по 30.11.2023 у сумі 197,87 грн, 3% річних за період з 26.10.2023 по 30.11.2023 у сумі 74,68 грн, пеню у сумі 7066,95 грн та штраф у сумі 2525,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №368 ОП "Про організацію чи експлуатацію майданчика для паркування" від 12.07.2019 в частині своєчасного внесення плати за користування майданчиком для паркування.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. Направлена за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ухвала суду повернулася на адресу суду, як не вручена. Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, лише відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію від суду, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Суд наголошує на тому, що, ухвала суду надсилалася відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Поштове відправлення з копією ухвали суду від 04.12.2023 повернулося на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наявність провадження з розгляду даної справи у суді.

Господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Крім того, суд повідомляв відповідача про перебування даної справи на розгляді телефонограмою, яку відповідач отримав особисто 09.01.2024 о 09:35 год.

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2023, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування, строк дії цього договору, умови та порядок надання майданчика в користування, порядок та строк внесення плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування.

Так, судом встановлено, що 12.07.2019 між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, яке відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 6/3 "Про затвердження структури виконавчих органів Дніпровської міської ради та її виконавчих органів" реорганізоване та перейменоване в Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Мірошниченком Олександром Анатолійовичем (оператор) укладено договір № 368 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" (далі - договір)

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору балансоутримувач надає оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський (просп. Воронцова), в районі будинку № 8 а (далі - майданчик для паркування), площа майданчика: 115,0 кв.м., кількість машино-місць: 10, кількість пільгових місць: 1, дні роботи: щоденно, час роботи: цілодобово. Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору для паркування - 103,5 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п.2.2.16 цього договору).

Згідно з п. 1.2 договору майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в користування оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.2.14 договору передбачено, що оператор зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі перераховувати балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування.

Оператор, щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 505,00 грн., яка сплачується щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю (п.4.2, 4.4 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності - з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчика для паркування. Договір діє до проведення конкурсу з визначення оператора на право обслуговування майданчика для паркування. Датою втрати чинності даного договору вважати дату укладення договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування між балансоутримувачем та переможцем конкурсу з визначення оператора (п.10.2 договору).

Матеріали справи не містять доказів втрати чинності договором № 368 ОП від 12.07.2019 "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування".

12.07.2019 сторонами підписано Акт приймання-передачі майданчика для паркування, що розташований за адресою: м. Дніпро, просп.Мануйлівський, в районі будинку № 8 а.

Позивач зазначає, що відповідач не виконує належним чином умови договору, внаслідок чого за період з 12.07.2019 по 30.11.2023 виникла заборгованість у розмірі 25239,12 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено вище, оператор, щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 505,00 грн, яка сплачується щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Матеріалами справи підтверджується, що 28.05.2020 сплатив 420,84 грн (платіжне доручення №66_5S00B/138), 01.07.2020 сплатив 925,84 грн (платіжне доручення №82_7100Р/112).

За розрахунком позивача, доданого до позову, відповідач має заборгованість з плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування у загальній сумі 25 239,12 грн, яка утворилася за період з 12.07.2019 по 30.11.2023.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів внесення плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування у загальній сумі 25 239,12 грн за вказаний період відповідачем не надано.

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем за організацію та експлуатацію майданчика для паркування у загальній сумі 25 239,12 грн є більш вірогідними, тому вимога про стягнення заборгованості у розмірі 25 239,12 грн підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати за період з 26.09.2023 по 30.11.2023 у сумі 197,87 грн, 3% річних за період з 26.10.2023 по 30.11.2023 у розмірі 74,68 грн, пеню за період з 26.10.2023 по 22.11.2023 в розмірі 7066,95 грн та штраф у розмірі 2525,00 грн.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.1 договору у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, більш ніж на 10 днів, оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 10 % місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

Позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 7066,95 грн за період з 26.10.2023 по 22.11.2023.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 було доповнено Розділ IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України пунктом 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, який продовжувався до 30.06.2023.

Однак, сторонами укладено договір №368 ОП від 12.07.2019 Про організація та експлуатацію майданчика для паркування 12.07.2019, тобто до внесення змін до чинного законодавства в частині продовження строків.

Тому сторони на момент укладення договору не розраховували, що строк нарахування пені вже не буде обмежений 6-місячним строком.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема у постанові Східного апеляційного господарського суду від 2 лютого 2021 року у справі № 905/497/20.

Таким чином, строк нарахування пені підлягає обмеженню шестимісячним строком. Оскільки позивач заявив до стягнення пеню за період з 26.10.2023 по 22.11.2023 та беручи до уваги, що пеня може нараховуватися протягом 6 місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, то пеня у даному випадку може нараховуватися на місяці у яких виникла заборгованість та за якими не сплив шестимісячний строк до 26.10.2023, тобто, пеня може нараховуватися на заборгованість за травень 2023 строк сплати за яким настав 25.04.2023, відповідно прострочка настає з 26.04.2023 і шестимісячний строк спливає 26.10.2023. Відтак, до розрахунку пені можуть бути взято заборгованість за місяці травень - листопад 2023 року, при цьому нарахування слід проводити у період з 26.10.2023 по 22.11.2023, як заявив позивач. При цьому з урахуванням наведеної вище ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" пеня обчислюється у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

За розрахунком суду в зазначені періоди та з урахуванням обмеження подвійною обліковою ставкою розмір пені складає 75,59 грн.

Також позивач заявив до стягнення штраф у розмірі 2525,00 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд доходить висновку про його обґрунтованість, розрахунок є правильним, а тому вимога про стягнення штрафу підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 74,68 грн за період з 26.10.2023 по 30.11.2023 та інфляційні втрати в розмірі 197,87 грн за період з 26.10.2023 по 30.11.2023.

Перевіркою розрахунків 3% річних та інфляційних втрат помилок не виявлено, тому вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 74,68 грн та інфляційних втрат у розмірі 197,87 грн підлягають задоволенню.

За викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25 239,12 грн - основний борг, 75,59 грн - пеня, 2525,00 грн - штраф, 74,68 грн - 3% річних та 197,87 грн - інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог та з урахуванням того, що позов подано в електронній формі в розмірі 1719,56 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олександра Анатолійовича про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 8, ідентифікаційний код 23357437) основний борг у розмірі 25239,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 197,87 грн, 3% річних у розмірі 74,68 грн, пеню у розмірі 75,59 грн, штраф у розмірі 2525,00 грн. та судовий збір у розмірі 1719,56 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.02.2024

Суддя О.М. Крижний