СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Харків Справа № 922/3870/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.,

представники сторін не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мамедова Імрана, Харківська область, с. Безпалівка,

на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2023, ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м. Харкові, повний текст якого складений 06.11.2023 (суддя Присяжнюк О.О.),

у справі №922/3870/23

за позовом: Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мамедова Імрана, Харківська область, с. Безпалівка,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

АТ "Акцент-Банк" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Мамедова Імрана, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 20.76. від 27.04.2021 у розмірі 315131,11грн станом на 15.08.2023, яка складається з наступного: 280440,68грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1296,04грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 12394,39грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 0,00грн пеня; 1000,00грн - штраф (фіксована складова); 20000грн - штраф (змінна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 20.76. від 27.04.2021 в частині своєчасного повернення кредиту.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 у справі №922/3870/23 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Мамедова Імрана на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором №20.76. від 27.04.2021 у розмірі 315131,11грн станом на 15.08.2023, яка складається з наступного: 280440,68грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1296,04грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 12394,39грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 0,00грн - пеня; 1000,00грн - штраф (фіксована складова); 20000грн - штраф (змінна складова); судові витрати у розмірі 4726,97грн.

Рішення суду першої інстанції з посиланням на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 599, 626, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем відповідачу кредиту, а останнім не надано доказів повернення кредитних коштів своєчасно та в повному обсязі, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 280440,68грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1296,04грн загального залишку заборгованості за процентами; 12394,39грн загального залишку заборгованості за винагородою;0,00грн пені; 1000,00грн штрафу (фіксована складова); 20000грн штрафу (змінна складова) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 29.11.2023 ФОП Мамедов Імран звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/3870/23; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ "Акцент-Банк" до ФОП Мамедова Імрана у справі №922/3870/23 повністю відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Мамедовим Імраном належним чином виконувалися умови договору №20.76. з травня 2021 року по лютий 2022 року, з лютого 2023 року по теперішній час, а також не враховані суми, сплачені відповідачем в період з серпня по жовтень 2023 року, які не знайшли своє відображення в вирішальній частині рішення. Також скаржник вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що невиконання відповідачем обов`язків в період з березня 2022 року по січень 2023 року викликане обставинами непереборної сили - воєнним станом в Україні. Апелянт зазначає, що не отримував від банку вимоги чи претензії про погашення заборгованості за договором №20.76.. На думку апелянта, виходячи з належної поведінки відповідача, та враховуючи дію форс-мажорних обставин в Україні, позивач не мав права вимагати від Мамедова Імрана дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати штрафів та інших штрафних санкцій за невиконання договору. За доводами скаржника, чинним законодавством передбачено, що під час воєнного стану та протягом 30 днів після його закінчення (скасування) кредитор, зокрема, не вправі: збільшувати відсоткову ставку; нараховувати штрафи, пені, 3 % річних, інфляційні втрати або накладати інші види відповідальності в разі прострочення внесення платежів; вимагати погашення боргу в повному обсязі або достроково.

Позивач у відповіді на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, наполягає на направленні на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту. Позивач наголошує, що наявність форс-мажору повинна бути підтверджена відповідними доказами, а про їх існування необхідно повідомити контрагента, та зазначає, що наявність форс-мажорних обставин звільняє від штрафних санкцій за невиконання зобов`язання, але не звільняє від виконання самого зобов`язання.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку 19.12.2023 о 18:30 годині електронних листів - ухвали Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, до електронного кабінету АТ "Акцент-Банк" та представника ФОП Мамедова І. адвоката Вдовиченка О.І.

Частиною 7 ст. 242 ГПК України визначено, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки в матеріалах справи наявні докази повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, судова колегія дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, судом встановлено, що до її матеріалів скаржником додано копію виписки за кредитом №20.76. від 27.04.2021.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи судом встановлено, що копія виписки за кредитом №20.76. від 27.04.2021 до суду першої інстанції не надавалася, місцевим судом під час прийняття оскаржуваного рішення вказаний документ не досліджувався, оцінка його змісту не здійснювалася.

При цьому матеріали справи не містять повідомлення суду першої інстанції відповідачем неможливості надати вказаний доказ в межах встановленого законом процесуального строку та причин неподання такого доказу.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судова колегія зазначає, що положення статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 вказаного Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач в обґрунтування неподання до суду першої інстанції копії виписки за кредитом №20.76. від 27.04.2021 посилається на ту обставину, що його не було повідомлено про розгляд справи у суді, а тому він не мав можливості надати відзив та відповідні документи до суду першої інстанції.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія ухвали Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи направлялася ФОП Мамедову Імрану за адресою: АДРЕСА_1 (вказана адреса міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також зазначена відповідачем у його апеляційній скарзі), повернулася до суду першої інстанції неврученою у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Враховуючи, що копія ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі направлялася відповідачу за належною адресою та повернулася до суду неврученою у зв`язку з відсутністю адресата, враховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України та висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22, судова колегія дійшла висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, а тому не був позбавлений можливості надати до суду першої інстанції відзив та докази на обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Крім того, судова колегія зауважує, що якість копії виписки за кредитом №20.76. від 27.04.2021, що долучена відповідачем до апеляційної скарги, є дуже низької якості, та з неї неможливо достеменно встановити дати та суми платежів.

Враховуючи, що відповідачем не доведено виняткового випадку, внаслідок якого він не зміг подати до суду першої інстанції додаткові докази з причин, що об`єктивно не залежали від нього, суд апеляційної інстанції не приймає наданий апелянтом додатковий доказ.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

27.04.2021 між АТ "Акцент-Банк" (банком) та ФОП Мамедовим Імраном (позичальником) укладено кредитний договір № 20.76., відповідно до п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається банком у безготівковій формі - шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього договору (п. 1.2 кредитного договору).

Згідно з п. А2 та п. АЗ кредитного договору ліміт цього договору становить 400000,00грн: на поповнення обігових коштів в сумі 179827,58грн; на погашення діючих експрес-кредитів №20.76. від 14.12.2020 в сумі 122031,67грн та №20.76. від 11.08.2020 у сумі 98140,75грн, зі строком повернення кредиту до 26.04.2024, шляхом здійснення погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Згідно зі ст. 212, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 26.04.2024.

Пунктом А6 кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних.

За п. А8 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день. Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

Пунктом А10 кредитного договору встановлено, що позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

За змістом п. А12 кредитного договору сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена Розділом "А" цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин, зокрема: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором; порушення позичальником будь-якої умови цього договору.

Положеннями п.п. 2.2.2-2.2.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору.

Відповідно до п.2.3.2 кредитного договору, при настанні, зокрема, ?порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право, зокрема, змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. 2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог п. 1.1 цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік (п. 2.3.8 договору).

Згідно з п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3,2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

За умовами п. 4.2 кредитного договору відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п. А.3 цього договору).

Пунктом 4.3 кредитного договору встановлено, що сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього Договору, здійснюється згідно з п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього Договору (п. 4.5 кредитного договору).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п. 4.10 кредитного договору).

Пунктом 4.11 кредитного договору визначено, що нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Згідно з п. 5.8 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00гривень + 5 % від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Між сторонами складено та підписано відповідний Графік погашення платежів, який передбачає 36 платежів, загальний розмір місячного платежу, що включає частину кредиту, проценти та комісію, складає 18273,12грн.

На виконання умов договору від 27.04.2021 №20.76. АТ "Акцент-Банк" перерахував ФОП Мамедову Імрану грошові кошти в розмірі 400000,00грн, що підтверджується меморіальними ордерами № TR.17586132.37767.70198 від 27.04.2021 на суму 122031,67грн, № 8756676 від 27.04.2021 на суму 98140,75грн, № TR.17586132.38010.70198 від 27.04.2021 на суму 179827,58грн, що наявні в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, ФОП Мамедов І. умови кредитного договору належним чином не виконував, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема Графіком погашення) строки не повернув, у зв`язку з чим станом на 15.08.2023 заборгованість відповідача за договором, становить: 280440,68грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1296,04грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 12394,39грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 0,00грн - пеня; 1000,00грн - штраф (фіксована складова); 20000грн - штраф (змінна складова).

У зв`язку з порушенням позичальником умов договору, а саме порушення строків погашення кредиту, визначених Графіком погашення, банк звернувся до ФОП Мамедова І. з вимогою від 03.08.2023 про дострокове повернення кредитних коштів у строк до 10.08.2023.

Вказана вимога направлена банком на адресу ФОП Мамедова І.: АДРЕСА_1 , 05.08.2023, про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, реєстру згрупованих поштових відправлень та платіжного доручення АТ "Укрпошта".

Відповідь ФОП Мамедова І. на вказану вимогу в матеріалах справи відсутня.

У зв`язку з невиконанням позичальником вимоги про дострокове погашення кредиту АТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 у справі №922/3870/23 позов задоволено повністю з підстав, що викладені вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, між АТ "Акцент-Банк" та ФОП Мамедовим І. укладено кредитний договір від 27.04.2023 №20.76..

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу згідно меморіальними ордерами № TR.17586132.37767.70198 від 27.04.2021 на суму 122031,67грн, № 8756676 від 27.04.2021 на суму 98140,75грн, № TR.17586132.38010.70198 від 27.04.2021 на суму 179827,58грн, надано кредитні кошти у загальному розмірі 400000,00грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Графіку погашення, що є додатком №1 до договору від 27.04.2023 №20.76., позичальник повинен був щомісяця в строк до 27 числа місяця вносити платежі у розмірі 18273,12грн (включає розмір частини кредиту, процентів та комісії).

За змістом виписки/особового рахунку Мамедова І. за період з 27.04.2021 по 15.08.2023 відповідач свій обов`язок зі сплати щомісячних платежів виконував неналежним чином, зокрема, позичальником не вносилися платежі за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість з повернення кредиту, розмір якої станом на дату звернення з позовом становить 280440,68грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався правом вимоги на дострокове повернення суми кредиту, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. А3, пп а) п. 2.3.2 кредитного договору, та направив 05.08.2023 вимогу від 03.08.2023 про дострокове повернення кредиту на адресу ФОП Мамедова І.: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, реєстру згрупованих поштових відправлень та платіжного доручення АТ "Укрпошта".

Отже, банком належним чином виконано вимогу щодо направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення кредиту.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту від 03.08.2023 банком встановлено строк для сплати заборгованості до 10.08.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості ФОП Мамедова І. та копію виписки/особового рахунку Мамедова І. за період з 27.04.2021 по 15.08.2023, судом апеляційної інстанції встановлено, що залишок несплаченої позичальником суми кредиту складає 280440,68грн, розмір несплаченої заборгованості з винагороди, нарахованої станом на 08.08.2023, складає 12394,39грн, розмір несплаченої заборгованості за процентами, що нараховані на 08.08.2023, складає 1296,04грн.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає обґрунтованим стягнення з відповідача 280440,68грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 1296,04грн заборгованості за процентами та 12394,39грн заборгованості за винагородою.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Акцент-Банк" заявлено позовні вимоги про стягнення з ФОП Мамедова І. штрафу у розмірі: 1000,00грн - штраф (фіксована складова); 20000грн - штраф (змінна складова).

Згідно з п. 5.8 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00гривень + 5 % від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В той же час, відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 зазначено, що з аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.11.2023 №734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб.

З матеріалів справи судом встановлено, що порушення відповідачем зобов`язання з оплати щомісячних платежів у позичальника виникло починаючи з несплати чергового платежу від 27.02.2022.

Тобто, штраф у розмірі 1000,00грн та 20000,00грн нараховані відповідачу банком після 24.02.2022 за порушення зобов`язання, що виникло у період дії в Україні воєнного стану, що суперечить вимогам п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Акцент-Банк" про стягнення з ФОП Мамедова І. штрафу у розмірі 1000,00грн - фіксована складова та 20000,00грн - змінна складова, задоволенню не підлягають.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин. В обґрунтування своїх доводів відповідач наголошує на запровадженні в Україні воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений на її офіційному сайті, яким військову агресію Російської Федерації проти України визнано форс-мажорними обставинами.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частина друга статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи не надано сертифіката Торгово-промислової палати України, яким би засвідчувалася дія обставин непереборної сили щодо невиконання ФОП Мамедовим І. своїх обов`язків за кредитним договором №20.76. від 27.04.2021.

Щодо посилань відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 судова колегія зазначає, що Верховний Суд у постановах від 07.06.2023 у справі №906/540/22, від 23.08.2023 у справі № 910/6234/22, від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

У постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 та від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, також зазначено, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 04.10.2022 у справі №927/25/21, згідно з якими сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Тобто, існування обставин непереборної сили повинно підтверджуватися також у сукупності з іншими доказами, наданими учасником провадження на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження існування обставин непереборної сили, які завадили позичальнику належним чином виконати умови кредитного договору.

Крім того, судова колегія зауважує, що за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України). Тобто, можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання зобов`язання в цілому.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

А тому посилання відповідача на дію форс-мажорних обставин судова колегія вважає необґрунтованим.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання скаржника на неврахування судом першої інстанції сум, що сплачені відповідачем в період з серпня по жовтень 2023 року, оскільки, як вбачається з виписки/особового рахунку Мамедова І. за період з 27.04.2021 по 15.08.2023 та розрахунку заборгованості, що додані до позовної заяви, розрахунок заборгованості банком здійснено з врахуванням сплачених відповідачем у серпні 2023 року грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Щодо неврахування судом першої інстанції платежів, які здійснені відповідачем у вересні-жовтні 2023 року, тобто після звернення позивача з позовом, судова колегія до уваги не приймає, оскільки відповідачем до суду першої інстанції докази часткової сплати заборгованості не надавалися, а надані до суду апеляційної інстанції такі докази надані в неналежній якості та з порушення порядку надання доказів до суду, без належного обґрунтування їх надання до апеляційної інстанції.

Судова колегія зауважує, що рішення суду першої інстанції містить посилання на дату, станом на яку визначено заборгованість відповідача перед позивачем.

Враховуючи зазначене, факт часткового погашення суми боргу, на який посилається скаржник, за наявності відповідних належних та допустимих доказів підлягає врахуванню при виконанні судового рішення у цій справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже у разі, якщо обов`язок боржника буде відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням, суд за зверненням боржника може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і у такому випадку виключаються підстави для подвійного стягнення відповідних сум заборгованості.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача 1000,00грн штрафу (фіксована складова) та 20000,00грн штрафу (змінна складова) з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст. ст. 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляціну скаргу Фізичної особи-підприємця Мамедова Імрана задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 у справі №922/3870/23 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Мамедова Імрана на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 1000,00грн штрафу (фіксована складова) та 20000,00грн штрафу (змінна складова) та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3.Резолютивну частину рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 у справі №922/3870/23 викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мамедова Імрана ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк"(49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11, ):

- заборгованість за кредитним договором №20.76. від 27.04.2021 у розмірі 294131,11грн станом на 15.08.2023, яка складається з наступного:

-280440,68грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту),

-1296,04грн - загальний залишок заборгованості за процентами,

-12394,39грн - загальний залишок заборгованості за винагородою;

- судові витрати у розмірі 4411,97грн.

В решті позову відмовити."

4.В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 у справі №922/3870/23 залишити без змін.

5.Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк"(49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11, ) на користь Фізичної особи-підприємця Мамедова Імрана ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 378,00грн витрат зі сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 29.01.2024.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза