ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м.Чернівці

29 січня 2024 року Справа № 926/235/13-г

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик Світлана Миколаївна, за участю секретаря судового засідання Петровської В.С., розглянувши заяву Чернівецької міської ради про поновлення строку на пред`явлення судового наказу до виконання та видачу дубліката наказу по справі №926/235/13-г

За позовом В.о. прокурора Садгірського району м.Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради м.Чернівці

до Фізичної особи-підприємця Безручак Василя Васильовича м.Чернівці

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна податкова інспекція у м.Чернівці

про стягнення орендної плати за землю в сумі 13337,36 грн

За участю представників:

Від прокуратури: Балицька Р.С.

Від заявника: Лелюк Х.М. представник (виписка з ЄДР)

Від боржника: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

Від органу ДВС: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 03.04.2013 року у справі №926/235/13-г позов в.о. прокурора Садгірського району м.Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до Фізичної особи-підприємця Безручак В.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної податкової інспекції у м.Чернівці про стягнення орендної плати за землю в сумі 13337,36 грн - задоволено.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом Чернівецької області видано накази про примусове виконання рішення по справі № 926/235/13-г від 15.04.2013 року.

19.01.2024 року Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області із заявою про поновлення строку на пред`явлення судового наказу до виконання та видачу дубліката наказу (вх.№267).

В обгрунтування своєї заяви позивач зазначив, що неодноразово направляв наказ до виконання державній виконавчій службі з метою його примусового виконання. За результатом здійснених державним виконавцем заходів в рамках виконавчого провадження винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у 2016 та 2018 роках. Чернівецька окружна прокуратура звернулася до міської ради із листом від 04.01.2024 року з проханням вирішити питання щодо повторного пред`явлення до примусового виконання рішення суду. Однак, як виявлено позивачем, наказ було втрачено. А відтак, на думку міської ради з дня повернення виконавчого документа без виконання у 2018 році, розпочав перебіг новий строк, терміном 3 роки для пред`явлення наказу до виконання, з урахуванням карантинних обмежень та введенням воєнного стану на території України, міська рада просить поновити строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та видати його дублікат.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року призначено розгляд заяви на 29.01.2024 року.

26.01.2024 року керівником Чернівецької окружної прокуратури долучено до матеріалів заяви переписку прокуратури із міською радою та органом ДВС, акт звірки начальника Першого відділу ДВС у м.Чернівці, докази надіслання даного листа сторонами та постанову органу ДВС про повернення виконавчого документу стягувачу (вх.№360).

У судовому засіданні, 29.01.2024 року, прокурор та представниця міської ради підтвердили втрату виконавчого документу, посилалися на обов`язковість виконання рішення просили заяву задовольнити.

Представники відповідача, органу ДВС та третьої особи у судове засідання не з`явилися, причини не з`явлення суду не повідомили.

Слід відмітити що після проведення судового засідання, канцелярією суду зареєстровано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх.№377).

Суд констатує, що учасники справи були повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, а згідно з ч.2 ст.329 ГПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, заслухавши прокурора та позивача, судом встановлено наступне.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року. № 11-рп/2012).

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст.129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно п.19.4 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21.01.2019 року у справі № 916/215/15-г зазначає про те, що Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно до ч.1 ст.329 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів заяви вбачається, що у державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Душенко В.В. на виконанні перебувало виконавче провадження №53452321 з примусового виконання наказу від 15.04.2013 у справі №926/235/13-г, однак 13.12.2018 року державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Чернівці Душенко В.В., керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки було встановлено, що боржник виконавчий документ не виконує, на виклики не реагує. У боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились без результативними.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Тобто, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу повинна була бути надіслана рекомендованим поштовим повідомленням, про що мають бути наявні докази відправлення в матеріалах виконавчого провадження.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, стягувач оригіналу повернутого наказу від органу ДВС не отримував, докази його надсилання на адресу стягувача державним виконавцем суду представлено не було.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, №15729/07, від 05.07.2012 року).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 роу існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009 року).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч.4 ст.13, ч.1 ст.17, ч.1 ст.55, ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

При цьому, видача дубліката наказу жодним чином не порушує права боржника та не покладає на нього якихось додаткових зобов`язань. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Слід відмітити, що Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.02.2020 року починаючи з 12.03.2020 року по всій території України Кабінетом Міністрів України були встановлені карантинні обмеження, які діяли до 30.04.2023 року.

Також загальновідомим фактом є те, що 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який діє на даний час.

В силу вимог пп.4 абз.6 п.10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», визначений ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення наказу до виконання є перерваним у зв`язку з введенням карантинних обмежень та воєнного стану, який триває по теперішній час.

Враховуючи звернення прокурора та позивача з запитами до органів ДВС щодо здійснених виконавчих дій з виконання судового наказу від 15.04.2013 року у справі №926/235/13-г, відсутністю доказів повернення виконавцем наказу стягувачеві, а також те, що поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання сприятиме забезпеченню стягувачу виконання судового рішення у даній справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про видачу дублікату наказу Господарського суду Чернівецької області від 15.04.2013 року у справі №926/235/13-г та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись статтями 234, 329, 334, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1.Заяву Чернівецької міської ради про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу у справі №926/235/13-г - задовольнити.

2.Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Чернівецької області від 15.04.2013 року у справі №926/235/13-г.

3.Видати дублікат наказу Господарського суду Чернівецької області від 15.04.2013 року у справі №926/235/13-г.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256,257 та підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Гушилик