УХВАЛА

17 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/3732/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Денисевича А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 (колегія суддів: Шевель О. В., Крестьянінов О. О., Пуль О. А.) та рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2023 (суддя Лавренюк Т. А.) у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Куцина Андрія Васильовича до відповідачів: 1) Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області; 2) Малоданилівської селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Харківська обласна державна адміністрація, про визнання права користування,

за участю представників:

Офісу Генерального прокурора - Колодяжної А. В.,

позивача - Саніна А. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець Куцин Андрій Васильович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Дергачівської районної державної адміністрації про визнання права користування на умовах оренди (у тому числі права на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319 га для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту.

2. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору оренди землі від 03.09.2004 Позивач має право на користування земельною ділянкою площею 0,6319 га, оскільки у зв`язку із поділом земельної ділянки площею 1,8014 га зазначений договір не припинив свою дію, а продовжує діяти на зменшену площу земельної ділянки, однак таке право не визнається Відповідачем.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 26.07.2004 № 260 "Про передачу земельної ділянки в оренду приватному підприємцю Куцину А. В." затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватному підприємцю Куцину А. В. та передано приватному підприємцю Куцину А. В. в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 1,8014 га, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту, для розташування оздоровчої воднолижної бази.

4. 03.09.2004 між Дергачівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємцем Куциним А. В. укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту.

5. Відповідно до пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8014 га.

6. Договір укладено на 49 років (пункт 8 договору).

7. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Харківській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.09.2004 за № 18.

8. Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 06.09.2004 Дергачівська районна державна адміністрація передала, а приватний підприємець Куцин А. В. прийняв земельну ділянку загальною площею 1,8014 га, яка розміщена на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту для розташування оздоровчої воднолижної бази.

9. У подальшому земельна ділянка площею 1,8014 га була поділена на дві земельні ділянки площею 1,1695 га та площею 0,6319 га.

10. Сформованій земельній ділянці площею 1,1695 га присвоєно кадастровий номер :10:000:0019, вона була викуплена ФОП Куциним А. В., на неї отримано державний акт на право власності на земельну ділянку від 07.06.2005, серія ЯА № 453656, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 484.

11. На земельну ділянку площею 0,6319 га у 2005 році на замовлення ФОП Куцина А. В. була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та підготовки документів для складання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Малоданилівської селищної ради. Зазначена технічна документація була погоджена висновком Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 23.06.2005 та спірній ділянці присвоєний кадастровий номер .10.000.0021, про що зроблено запис у книзі реєстрації за № 3-1093 від 08.06.2005.

12. Листом від 01.07.2005 Дергачівська районна державна адміністрація повідомила Позивача про надання дозволу на укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 03.09.2004 на земельну ділянку площею 0,6319 га рекреаційного призначення на території Малоданилівської селищної ради та повідомила про необхідність надати на розгляд до адміністрації відповідні документи.

13. Між орендодавцем - Дергачівською районною державною адміністрацією та орендарем - ФОП Куциним А. В. підписана додаткова угода до договору оренди землі від 03.09.2004 на земельну ділянку площею 0,6319 га рекреаційного призначення на території Малоданилівської селищної ради.

14. Листом від 21.06.2021 Головне управління Держгеокадастру у Харківський області підтвердило факт наявності в архіві Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківський області примірника вищезазначеної додаткової угоди.

15. Однак державна реєстрація зазначеної угоди не здійснена.

16. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2021 № 10-29-14-4640/0/19-21 правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,6319 га з кадастровим номером .10.000.0021 не зареєстровані, у зв`язку із чим дана земельна ділянка перенесена до архівного шару Державного земельного кадастру.

17. Відповідно до даних, що містяться в Публічній кадастровій карті України, перенесення земельної ділянки площею 0,6319 га з кадастровим номером :10:000:0021 до архівного шару Державного земельного кадастру відбулось 28.07.2017.

Короткий зміст судових рішень

18. Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі № 922/3732/20 позов задоволено. Визнано за Фізичною особою-підприємцем Куциним А. В. право користування на умовах оренди (в тому числі право на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319 га для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту.

19. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 рішення Господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі № 922/3732/20 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Куцина А. В. задоволено. Визнано за Фізичною особою-підприємцем Куциним А. В. право користування на умовах оренди (у тому числі право на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319 га для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту.

20. Постановою Верховного Суду від 01.02.2023 зазначені судові рішення скасовані, а справу № 922/3732/20 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

21. Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.07.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у справі № 922/3732/20, позов задоволено частково. Визнано за Позивачем право користування на умовах оренди (у тому числі право на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою площею 0,6319 га (з кадастровим номером) для обслуговування оздоровчої воднолижної бази, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради, за межами населеного пункту. У задоволенні позову до Дергачівської райдержадміністрації відмовлено.

22. Суди дійшли висновку про наявність у Позивача права оренди спірної земельної ділянки та відповідно й права на оформлення технічної документації із землеустрою як складової відповідного права, яке виникло в нього на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Державному земельному кадастрі за № 18 від 06.09.2004.

Короткий зміст касаційної скарги

23. У касаційній скарзі Прокурор просить скасувати рішення місцевого суду від 27.07.2023 та постанову апеляційної інстанції від 24.10.2023 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

24. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначаючи про неврахування судами правових позицій Верховного Суду, викладених ним у касаційній скарзі.

Позиція Верховного Суду

25. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

26. Тобто відповідно до положень згаданої норми касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

27. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

28. При цьому з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

29. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

30. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див. зокрема, підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

31. Водночас суд касаційної інстанції зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

32. Проаналізувавши наведені скаржником підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія виходить з такого.

33. У справі № 322/1178/17 розглядалися позовні вимоги про зобов`язання відповідача у зазначеній справі повернути позивачу земельну ділянку у зв`язку із закінченням строку договору оренди землі, обґрунтовані тим, що між батьком позивача, який помер, та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки. При цьому позивач зазначив, що він отримав свідоцтво про право на спадщину (на спірну земельну ділянку) за заповітом після смерті батька. Позивач вважав, що строк дії договору оренди закінчився, у зв`язку із чим він направив відповідачу заяву про відсутність наміру продовжувати орендні правовідносини. Останній в добровільному порядку відмовився повернути спірну земельну ділянку, зазначивши, що строк дії договору припиниться пізніше. Позивач вважав такі дії відповідача неправомірними та просив витребувати у нього спірну земельну ділянку.

34. У справі № 812/778/17 вирішувався спір про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

35. У справі № 915/825/17 предметом позову були вимоги про внесення змін до договору оренди землі, який обґрунтований тим, що відповідач ухиляється від розгляду питання щодо внесення змін до договору оренди землі, що є істотним порушенням умов договору оренди.

36. У справах № 911/510/18, № 911/512/18, № 912/687/17 розглядалися позовні вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання додаткової угоди укладеною відповідно до вимог частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі".

37. У справі № 922/2209/18 спірні правовідносини стосувалися стягнення заборгованості за договором оренди землі.

38. У справі № 904/792/18 вирішувався спір про визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди землі.

39. У справах № 927/660/17 та № 908/2503/18 предметом спору, а відповідно і об`єктом захисту за позовними вимогами у цих справах стало право позивачів на поновлення договорів оренди земельних ділянок в порядку, передбаченому нормами частин першою-п`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі".

40. У справі № 912/1856/16 заявлялися позовні вимоги про визнання поновленим договору оренди земельних ділянок, укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди цих земельних ділянок відповідно до вимог частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", а також визнання недійсними рішень Держгеокадастру про відмову у поновленні договору оренди земельних ділянок.

41. У справі № 686/2073/19-ц вирішувався спір про скасування наказу про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

42. У справі № 392/503/16 предметом позову були вимоги про визнання переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки.

43. У справі № 904/534/22 розглядалися позовні вимоги про: припинення права постійного користування землею одного з відповідачів у зазначеній справі, яке виникло на підставі державного акта на право постійного користування землею; скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрових номерів з одночасним припиненням усіх речових прав, зареєстрованих щодо таких земельних ділянок; скасування державної реєстрації права постійного користування за одним з відповідачів на спірні земельні ділянки.

44. У справі № 910/9028/19 предметом розгляду були вимоги про визнання незаконним і скасування рішення міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

45. У справах № 910/9028/19 та № 915/182/17 розглядалися спори, пов`язані з наданням земельних ділянок комунальної власності в користування приватним особам без проведення конкурсних процедур.

46. У справі № 925/1285/18 вирішувався спір про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, зобов`язання поновити договір оренди землі та укласти додаткову угоду.

47. У справі № 923/200/19 предметом позову були вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним, який обґрунтований тим, що відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки позивач є власником об`єкта незавершеного будівництва, який розташовано на земельній ділянці, яку позивач має намір взяти в оренду у відповідача.

48. У справі № 488/5027/14-ц розглядався спір про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування запису про право власності та витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

49. У справі № 183/1617/16 вирішувався спір про визнання неправомірним і скасування рішення сільської ради про передачу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та видачу державного акта на право власності на земельні ділянки; визнання недійсним державного акта, виданого на право приватної власності на земельну ділянку, надану для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; витребування земельної ділянки з незаконного володіння та зобов`язати її повернути земельну ділянку у власність держави.

50. Натомість у справі, що розглядається, предметом позову є вимога орендаря про визнання права користування на умовах оренди (у тому числі права на оформлення технічної документації із землеустрою) земельною ділянкою, яка утворилася внаслідок поділу земельної ділянки, переданої орендареві в користування згідно з договором, який було укладено строком на 49 років.

51. Наведені у касаційній скарзі цитати з постанов Верховного Суду (справи № 338/180/17, № 905/1926/16, № 569/17272/15-ц, № 826/7380/15 та № 916/3156/17) щодо ефективності та належності обраних позивачами способів захисту по суті є викладенням висновків судів, які стосуються встановлених під час розгляду відповідних справ фактичних обставин, що формують зміст правовідносин, та їх оцінки у кожному конкретному випадку в межах дискреційних повноважень судів.

52. Проаналізувавши висновки, викладені у наведених скаржником постановах, колегія суддів вважає, що правовідносини у справах, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є подібними насамперед за змістовним критерієм, наведені справи різняться предметом і підставами позовних вимог, суттю та змістом правовідносин, фактичними обставинами, матеріально-правовим регулюванням відносин.

53. При цьому доводи касаційної скарги фактично спрямовані на спонукання Суду до необхідності переоцінки поданих сторонами доказів і встановлення нових обставин справи, що відповідно до норм статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

54. За таких обставин доводи заявника про наявність передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав для подання касаційної скарги є необґрунтованими.

55. Колегія суддів звертає увагу на те, що правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, змісту та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги, що має своїм наслідком відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України розгляд касаційної скарги в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

56. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам скаржник. В іншому випадку вказане б призводило до порушення таких принципів господарського процесу, як змагальності та диспозитивності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

57. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

58. З огляду на те, що доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися, касаційне провадження у цій справі необхідно закрити.

Судові витрати

59. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 та рішення Господарського суду Харківської області від 27.07.2023 у справі № 922/3732/20 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов
Cуддя Г. М. Мачульський
Суддя Л. І. Рогач