ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа№ 910/12517/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023

у справі №910/12517/23 (суддя - Сергій Балац)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Тас"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Тас" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про стягнення заборгованості у розмірі 15661,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Тас" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів AZEP 202656904 від 29.01.2021 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля "Kia Magentis", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу "Chevrolet Aveo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована у відповідача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР002222572, а тому обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача. Відтак позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15661,19 грн, з яких: 11329,19 грн - страхове відшкодування, 2824,54 грн - пеня, 287,73 грн - 3 % річних та 1219,73 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 відкрито провадження у справі №910/12517/23 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі №910/12517/23 позов задоволено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток - відповідача. За висновками суду, розрахунок позивача, наведений у позові, є арифметично вірним, а станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування, що є підставою для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування. Також суд відмітив, що оскільки відповідач не виконав грошове зобов`язання у встановлений строк, вимоги позивача про стягнення з позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів.

На переконання скаржника, судом невірно встановлено дату ДТП - 23.12.2021, тоді як в європротоколі зазначено дату 23.12.2022. Поряд з цим невірне зазначення дати ДТП учасниками в європротоколі є порушенням правил його заповнення та, відповідно, позбавляє страховика можливості встановити обставини ДТП, а тому відповідний європротокол є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Крім того відповідач вказує, що потерпілим не було надано відповідачу на огляд пошкоджений транспортний засіб, не повідомлено про місцезнаходження пошкодженого майна, в свою чергу позивачем оцінка/експертиза пошкодженого майна не здійснювалася, що виключає можливість відповідача, як страховика, оцінити загальний розмір шкоди та визначити величину суми належного страхового відшкодування.

Також в апеляційній скарзі викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 справу №910/12517/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі №910/12517/23, зупинено дію оскаржуваного рішення, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, запропоновано позивачу надати відзив, заперечення на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

20.12.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останні заперечує проти доводів скаржника, просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач вказує на те, що учасники ДТП, яке відбулося 23.12.2021 допустили помилку при заповненні європротоколу, однак з огляду на вірність заповнення європротоколу в цілому, дотримуючись Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, вказану описку не стали виправляти. Разом з тим страхувальником ( ОСОБА_1 ) 24.12.2021було надано страховику письмові пояснення щодо обставин ДТП, згідно яких страхувальник зазначив, що під час заповнення європротоколу учасниками було допущено технічну описку, а саме: замість вірної дати ДТП 23.12.2021 було помилково вказано дату 23.12.2022.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких .ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 29.01.2021 між позивачем, як страховиком, та громадянином ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту AZEP-202656904.

Відповідно до предмету договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "Kia Magentis", із державним знаком НОМЕР_1 .

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

23.12.2021 у місті Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу "Kia Magentis", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу "Chevrolet Aveo", із державним знаком НОМЕР_2 , яким керував громадянин ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду (європротокол).

Згідно вказаного повідомлення ОСОБА_2 визнав свою вину в скоєнні ДТП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль марки "Kia Magentis", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

24.12.2021 в результаті огляду транспортного засобу страховиком складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість).

Згідно ремонтної калькуляції №36804_05 від 05.01.2022 загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 17353,55 грн.

Відповідно до страхового акту №00613/05/99922 від 10.01.2022 позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 11329,19 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №241607 від 11.01.2022 із зазначенням призначення платежу: "страхове відшкодування згідно дог. №AZEP-202656904 від 29.01.2021, ОСОБА_1 , Kia Magentis", д/н НОМЕР_1 , без ПДВ".

Відповідно до наявних у справі відомостей, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Chevrolet Aveo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/002222572 (франшиза - 0,00 ліміт за шкоду по майну - 130000,00 грн).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику як потерпілій у ДТП особі на підставі договору добровільного страхування, до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача як страховика особи, винної у вчиненні ДТП.

31.05.2022 Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Тас" направило Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Юнівес" заяву про виплату страхового відшкодування від 18.01.2022 вих. №00151/9222, яка отримана останнім 06.06.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрих-кодовий ідентифікатор 515). Однак вказана заява залишена без відповіді відповідача та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 11329,19 грн, 2824,54 грн пені, 287,73 грн 3% річних та 1219,73 грн інфляційних втрат.

Відтак, у справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

За змістом ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів ст. 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом), а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом).

Відтак, у силу приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) узятих на себе зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок в частині встановлення чи є здійснення виплати за договором добровільного майнового страхування виникненням нового зобов`язання або ж за наслідками такої виплати лише відбувається заміна кредитора у вже існуючому зобов`язанні із набуттям останнім всіх прав і обов`язків попереднього кредитора викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, який в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України суди враховують при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, керуючись умовами договору добровільного страхування та враховуючи визначену згідно з ремонтною калькуляцією №36804_05 від 05.01.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Kia Magentis", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійшов висновку, що страхове відшкодування згідно умов договору добровільного страхування складає 11329,19 грн.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.12.2021, є ОСОБА_2 (водій транспортного засобу "Chevrolet Aveo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Як було зазначено, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Chevrolet Aveo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у відповідача, розмір франшизи складає 0,00 грн.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Приймаючи оскаржуване рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в межах вартості відновлювального ремонту, яка визначена позивачем на підставі ремонтної калькуляції.

Заперечуючи проти ухваленого рішення скаржник вказує на те, що він не мав можливості оцінити загальний розмір шкоди та визначити величину суми належного страхового відшкодування, оскільки потерпілим не було надано відповідачу на огляд пошкоджений транспортний засіб, а позивачем не здійснювалася оцінка/експертиза пошкодженого майна.

За приписами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, з положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та експертизи пошкодженого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник за договором добровільного страхування не заперечував проти розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування та порядку його виплати, що свідчить про досягнення відповідної згоди між сторонами договору.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Таким чином наявні в матеріалах справи акт огляду транспортного засобу від 24.12.2021 з фототаблицею виявлених пошкоджень, калькуляція ремонтних робіт, страховий акт, розрахунок суми страхового відшкодування та платіжна інструкція, є належними доказами фактично здійснених позивачем витрат, зумовлених ДТП, по виплаті страхового відшкодування, що спростовує твердження скаржника про неможливість встановлення розміру страхового відшкодування через відсутність експертизи пошкодженого ТЗ. Разом з тим нормами законодавства не передбачено обов`язку щодо здійснення оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу.

Також апеляційний господарський суд звертає увагу, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

У додатку 8 до Методики міститься перелік рекомендованої нормативно-технічної, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних програм, серед яких, зокрема, комп`ютерні програми «Audatex M21», «Audatex M95», «Audatex».

Як вбачається з ремонтної калькуляції №36804_05 від 05.01.2022 остання була складена саме за допомогою комп`ютерної програми для складання калькуляцій відновлювального ремонту транспортних засобів «Audatex», що виключає сумніви щодо невідповідності ремонтно-відновлювальних робіт характеру пошкоджень.

Поряд з цим слід зауважити, що згідно п. 2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Тобто, саме страховик зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а не потерпілий має надавати для огляду пошкоджений транспортний засіб, як помилково вважає відповідач.

Разом з тим в матеріалах справи відсутня інформація щодо направлення відповідачем свого представника для оцінення розміру збитку автомобіля та страхового відшкодування. Не надано відповідачем і власного розрахунку відновлювального ремонту транспортного засобу "Kia Magentis", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Щодо доводів скаржника про відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки в європротоколі зазначено дату 23.12.2022, тоді як страховий випадок настав 23.12.2021, суд відмічає наступне.

Згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.

Порядок та умови заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції визначено Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція), затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11.08.11 №274/2011.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Відповідно до п. 1 Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, яке надається страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення (п.4 Інструкції).

Виправлення у повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший (п. 6 Інструкції).

Як убачається з матеріалів справи, європротокол датований 23.12.2022, складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В. У відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі. Виправлення в повідомленні відсутні.

Факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Згідно вказаного повідомлення, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України (рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом).

Водій транспортного засобу "Chevrolet Aveo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свою вину у вчиненні ДТП визнав.

Отже, наданий позивачем до суду екземпляр повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду датований 23.12.2022, тоді як інші долучені до матеріалів справи докази вказують на те, що ДТП відбулося 23.12.2021.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності колегія суддів доходить висновку, що при оформленні європротоколу учасниками ДТП було допущено технічну описку, що вбачається з наступного.

Так, заява про настання страхової події зареєстрована 23.12.2021 та подана страхувальником 24.12.2021. Огляд транспортного засобу здійснено страховиком 24.12.2021. Ремонтна калькуляція здійснена 05.01.2022. Страховий акт складено 10.01.2022, виплату страхового відшкодування здійснено 11.01.2022.

Поряд з цим в матеріалах справи наявні письмові пояснення надані ОСОБА_1 24.12.2021 страховику щодо обставин ДТП, згідно яких страхувальник зазначив, що під час заповнення європротоколу учасниками було допущено технічну описку, а саме: замість вірної дати ДТП 23.12.2021 було помилково вказано дату 23.12.2022.

Таким чином в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення обставин ДТП, а також того, що відповідне ДТП сталося саме 23.12.2021.

З огляду на викладене, враховуючи визначені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР002222572 розміри лімітів відповідальності та франшизи, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 11329,19 грн (виплаченої суми страхового відшкодування).

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 2824,54 грн пені нарахованої на суму невиплаченого страхового відшкодування за період з 07.09.2022 по 07.03.2023, а також 287,73 грн 3% річних та 1219,73 грн інфляційних втрат за період з 07.09.2022 по 12.07.2023, слід зазначити наступне.

Приписами ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що строк виконання грошового зобов`язання страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Вбачається, що позивач, звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 18.01.2022 №00151/9222 - 31.05.2022. Вказана заява отримана відповідачем 06.06.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак граничний строк виконання зобов`язання відповідача для здійснення грошової виплати є 06.09.2022.

Приписами п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки відповідач не виконав грошове зобов`язання у встановлений строк, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 2824,54 грн є обґрунтованою, арифметично вірною, а відтак правомірно задоволена місцевим господарським судом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.

Грошовим, за змістом ст. ст. 524, 533, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Тобто грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та наявності підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому, чинним цивільним законодавством не визначений строк виконання страховиком зобов`язання по відшкодуванню іншому страховику, до якого перейшло право вимоги внаслідок виплати ним страхового відшкодування, однак, цей строк пов`язаний з моментом пред`явлення відповідною особою (в даному випадку страховиком) вимоги до відповідача.

За приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України в разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

З огляду на те, що відповідач, отримавши вимогу позивача, не виплатив суму страхового відшкодування протягом 90 днів з моменту отримання вимоги, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Тас" 287,73 грн 3% річних та 1219,73 грн інфляційних втрат.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі №910/12517/23 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі №910/12517/23 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 у справі №910/12517/23.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов