ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/256/21

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.

за участю арбітражного керуючого Данілова А.І. (керуючого реалізацією майна ОСОБА_1.) та представниці Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" - Шидерової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.05.2023

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023

у справі № 916/256/21

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2021 відкрито провадження у справі № 916/256/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі також Боржник), введено процедуру реструктуризації боргів Боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича.

Ухвалою попереднього засідання суду від 13.07.2021 визнано Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") кредитором ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 603 729,53 грн.

Постановою Господарського суду Одеської області від 25.01.2022, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 та постановою Верховного Суду від 14.09.2022, серед іншого, припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; визнано Боржника банкрутом; введено процедуру погашення боргів Боржника; призначено керуючим реалізацією майна Боржника арбітражного керуючого Данілова А.І.

За наслідками проведених дій у процедурі погашення боргів Боржника керуючим реалізацією його майна арбітражним керуючим Даніловим А.І. складено та подано до господарського суду відповідний звіт, доданий до клопотання про затвердження підсумкового звіту і закриття провадження у справі.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.05.2023, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023, серед іншого, затверджено звіт керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Данілова А.І.; завершено процедуру погашення боргів Боржника; закрито провадження у справі № 916/256/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; вирішено інші процедурні питання.

Судові рішення мотивовані тим, що керуючим реалізацією майна Боржника у повній мірі проведено ліквідаційні заходи, передбачені статтями 131, 133 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), що відображено у звіті, який відповідає вимогам законодавства.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Кредитор у справі - АТ "Ощадбанк" в особі філії Одеського обласного управління (далі - скаржник, АТ "Ощадбанк") звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що полягає у неврахуванні судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

За змістом поданої скарги АТ "Ощадбанк" посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 08.08.2019 у справі № 922/2817/18, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 08.05.2018 у справі № 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі №18/1971/12, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16, від 31.10.2018 у справі № 903/975/14, від 29.03.2018 у справі № Б-39/134-10, від 26.07.2018 у справі №904/9631/15, від 18.11.2021 у справі № 915/2487/19).

Обґрунтовуючи незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, скаржник вказує на їх ухвалення з порушенням процесуальних норм через неповноту встановлення судами обставин та оцінки доказів, а саме:

- не врахування, що з підсумкового звіту арбітражного керуючого не вбачається, які саме дії були здійснені ним щодо розшуку заставного майна - напівпричепу, адже арбітражний керуючий лише зазначив про те, що заставне майно передано у фактичне володіння заставодержателя, а тому реалізація транспортного засобу в процедурі погашення боргів є неможливою. Вказане свідчить, що керуючий реалізацією формально віднісся до розшуку транспортного засобу та не звертався із заявою до правоохоронних органів щодо його розшуку, не здійснював жодних інших дій щодо його місцезнаходження. Натомість, арбітражний керуючий, попри обов`язок встановити місцезнаходження вказаного майна, керувався лише листом АТ "Ощадбанк" від 23.10.2014, згідно якого транспортний засіб (напівпричіп) транспортовано на стоянку за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 36, стоянка "Меркурій", для подальшого зберігання;

- не надання належної оцінки Листа АТ "Ощадбанк" за № 113.20-12/8040/2021-15/вих від 17.12.2021, відповідно до якого Банком було повідомлено про те, що між ним та ТОВ "Меркурій" не укладались договори, які б передбачали можливість зберігання рухомого майна, а місцем зберігання рухомого майна АТ "Ощадбанк" були нежитлові приміщення за адресою вул. Аерпортовська, 9, м. Одеса;

- залишення поза увагою, що в ході розгляду справи АТ "Ощадбанк" повідомляв Господарський суд Одеської області, що за заявою Банку про вчинення кримінального правопорушення, а саме здійснення незаконних дій щодо заставного майна Банку - напівпричепу, тому слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

Боржник подав відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її вимог з викладених у відзиві підстав, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані постанови залишити без змін.

Доводить відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки у касаційній скарзі не наведено жодної постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях.

Також стверджує про те, що за змістом наведених у касаційній скарзі доводів АТ "Ощадбанк" намагається в касаційному порядку переоцінити обставини, що були встановлені в оскаржуваних рішеннях.

Касаційне провадження

21.11.2023 до касаційного суду надійшла касаційна скарга АТ "Ощадбанк".

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/256/21 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий, Банасько О.О., Картере В.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023.

У зв`язку з наявним рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2023 № 12 про обрання до Великої Палати Верховного Суду судді Банаська О.О., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий, Жуков С.В., Картере В.І. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023).

Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2023, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Ощадбанк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у справі № 916/256/21; призначено її до розгляду на 24.01.2024 о 11:15 год.

Ухвалами Верховного Суду від 20.12.2023, 10.01.2024 та 22.01.2024 задоволено відповідно заяви ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Данілова А.І. та АТ "Ощадбанк" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24.10.2023 через систему "Електронний суд" від представниці ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Судове засідання 24.10.2023 відбулось за участю арбітражного керуючого Данілова А.І., який виконував у цій справі повноваження керуючого реалізацією майна ОСОБА_1., та представниці АТ "Ощадбанк", які надали пояснення по суті вимог та доводів касаційної скарги.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Згідно відомостей звіту керуючого реалізацією майна Боржника суди встановили таке.

Арбітражним керуючим Даніловим А.І. за участю боржника - ОСОБА_1. та представника боржника - Хомко С.В. проведено інвентаризацію майна Боржника, що підтверджено відповідним актом інвентаризації.

За результатами проведеної інвентаризації:

(1) встановлено наявність нерухомого майна, а саме: 1/3 житлового будинку загальною площею 58,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

(2) виявлено напівпричіп контейнеровоз DENNISON 1998 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - Напівпричіп), на підставі відомостей з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області Територіального сервісного центру МВС №5141 №31/15/5141584 від 09.04.2021;

(3) виявлено одяг, взуття та мобільний телефон.

Згідно довідок від Державної авіаційної служби України, ПАТ "Національний депозитарій України", ГУ Держгеокадастру в Одеській області, ГУ Держпраці в Одеській області, ГУ Держпраці у Харківській області, ГУ Держпраці у Херсонській області, ГУ Держпраці у Тернопільській області, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, Державної митної служби України, Управління Держпраці у Полтавській області, ДАБІ України, Управління Держпраці у Хмельницькій області, ГУ ДПС в Одеській області, Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, Державної служби морського та річкового транспорту України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, рухомого майна, інших активів за боржником не зареєстровано.

З відомостей Інформаційної довідки № 250676629 від 31.03.2021 судами встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано 1/3 житлового будинку загальною площею 58,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

За базою даних "Електронна версія акумулятивного офіційного бюлетня "Промислова власність" за ОСОБА_1 прав інтелектуальної власності не зареєстровано.

Згідно довідки Територіального сервісного центру МВС №5141 від 09.04.2021 за Боржником зареєстровано Напівпричіп, однак, як встановлено судами, на цей час інформація щодо його місцезнаходження відсутня.

Суди встановили, що зазначений транспортний засіб (Напівпричіп ) був переданий в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №1794-н від 01.08.2007 укладеним між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1

23.10.2014 вказаний Напівпричіп було транспортовано представником АТ "Ощадбанк" на стоянку за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного 36, стоянка "Меркурій" для подальшого зберігання, що підтверджується листом банку вих. №28/01-19/20672 від 23.10.2014 та розпискою головного юрисконсульта по роботі з проблемними активами Дихтяра С.П. від 23.10.2014.

Відповідно до звіту керуючого реалізацією майна Боржника від 21.07.2022 вбачається, що на запит арбітражного керуючого щодо надання можливості арбітражному керуючому проведення інвентаризації Напівпричепу, АТ "Ощадбанк" листом № 113.20-14/7229/2021-15/ВИХ від 17.11.2021 повідомлено, що стягнення на вказаний Напівпричіп Банком не зверталося, а повідомити про його місцезнаходження не вбачається за можливе.

Так, напівпричіп, який було вилучено 23.10.2014 у ОСОБА_1 АТ "Ощадбанк" до цього часу Банком не реалізовано та не зареєстровано за собою в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , предмет застави, яким забезпечено зобов`язання Боржника перед Банком, втрачено і будь-яких заходів щодо його розшуку та притягнення винних осіб до відповідальності Банком у період з 2014 року по 22.12.2021 не здійснено без будь-яких об`єктивних причин.

У Звіті керуючого реалізацією майна боржника від 21.07.2022 зазначається, що, враховуючи, що вжиті арбітражним керуючим заходи щодо встановлення місцезнаходження вказаного транспортного засобу безрезультатні, а також його передачу у фактичне володіння заставодержателя, реалізація цього транспортного засобу в процедурі погашення боргів є неможливою.

Відповідно до листа АТ "Ощадбанк" від 33.10.2014 повідомлено, що Напівпричіп було транспортовано на стоянку за адресою м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 36, стоянка "Меркурій" для подальшого зберігання.

Також, відповідно до листа АТ "Ощадбанк" від 17.12.2021 Напівпричіп оголошено в розшук.

Крім того, Напівпричіп неодноразово оголошувався у розшук державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду про стягнення боргу.

Відповідно до письмових пояснень АТ "Ощадбанк" на цей час слідчим відділом здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Судами попередніх інстанцій також встановлено відсутність скарг на дії/бездіяльність керуючого реалізацією майна, зокрема, стосовно виконання ним окремих функцій та повноважень як загалом впродовж процедури погашення боргів у цій справі, так і на окремих її етапах.

Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи скаржника та відзиву на касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених у цій справі обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Об`єктом касаційного оскарження у цій справі є ухвала місцевого господарського суду про затвердження звіту, ліквідаційного балансу боржника та закриття провадження у справі, а також постанова апеляційної інстанції про залишення цієї ухвали без змін.

Отже, предметом касаційного дослідження є правомірність закриття провадження у справі про неплатоспроможність за наслідком процедури погашення боргів фізичної особи-боржника.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно зі статтею 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною другою статті 6 КУзПБ встановлено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом (абзац другий частини першої статті 130 КУзПБ).

Не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника керуючий реалізацією майна спільно з боржником проводить інвентаризацію майна боржника та визначає його вартість (частина друга статті 130 КУзПБ).

У цій справі, як зазначено вище, судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатом проведеної інвентаризації керуючим реалізацією майна спільно з Боржником та його представником проведено інвентаризацію майна Боржника, за результатами чого виявлено: (1) наявність нерухомого майна (1/3 житлового будинку, загальною площею 58,8 кв.м.); (2) Напівпричіп, оголошений в розшук; (3) одяг, взуття та мобільний телефон.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу. До складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

Згідно частини другої статті 132 КУзПБ господарський суд має право виключити із складу ліквідаційної маси майнові об`єкти вартістю не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, які є неліквідними чи дохід від реалізації яких істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів.

Ураховуючи наведені норми та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів вбачає єдиним можливим та обов`язковим для включення в ліквідаційну масу Боржника належного йому Напівпричепу.

Водночас суди встановили, що у наданому керуючим реалізацією майна Боржника звіті зазначено, що реалізація вказаного транспортного засобу (Напівпричепа) в процедурі погашення боргів є неможливою, ураховуючи безрезультатність вжитих арбітражним керуючим заходів щодо встановлення місцезнаходження цього транспортного засобу, а також його передачу у фактичне володіння заставодержателя - АТ "Ощадбанк".

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство у разі затвердження звіту ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2817/18, від 12.09.2019 у справі №914/3812/15, на які посилається скаржник).

КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На необхідності дотримання зазначеного принципу, як вірно зазначає заявник касаційної скарги, неодноразово зверталася увага Верховним Судом під час касаційного перегляду судових рішень, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі № 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі №918/1971/12, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16.

Завданням ліквідатора у ліквідаційній процедурі є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Отже, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 903/975/14, на який також посилається скаржник).

Звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості (зазначений скаржником висновок Верховного Суду, що викладений у постановах від 29.03.2018 у справі № Б-39/134-10, від 26.07.2018 у справі № 904/9631/15).

Хоча вищезазначені висновки було сформовано Верховним Судом щодо здійснення процедури ліквідації юридичних осіб, разом з тим врахування зазначеного принципу також при розгляді справ про неплатоспроможність фізичних осіб є доцільним, враховуючи, що відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 915/2487/19).

У цій справі судами попередніх інстанцій на підставі звіту керуючого реалізацією майна Боржника та доданих до звіту документів перевірено та надано оцінку всіх проведених арбітражним керуючим дій у процедурі погашення боргів Боржника, що зазначено вище у описовій частині цієї постанови.

За результатом такої оцінки, суди з`ясували, що керуючим реалізацією майна здійснено усі заходи, спрямовані на виявлення активів Боржника та проведення інвентаризації, за результатом чого встановлено неможливість задовольнити вимоги кредиторів в повному обсязі.

За таких обставин попередні судові інстанції дійшли висновку, що керуючим реалізацією майна Боржника у повній мірі проведено ліквідаційні заходи, передбачені статтями 131, 133 КУзПБ, що відображено у звіті, який відповідає вимогам законодавства.

У свою чергу, аналіз змісту доводів касаційної скарги свідчить, що останні зводяться до незгоди скаржника із висновками судів попередніх інстанцій про вжиття керуючим реалізацією майна всієї повноти дій задля виявлення активів Боржника, а саме щодо пошуку належного йому Напівпричепа.

Так, судами встановлено (як зазначалось вище), що Напівпричіп є предметом забезпечення виконання зобов`язань Боржником перед АТ "Ощадбанк" (заставодержатель) за кредитним договором.

Водночас, суди попередніх інстанцій також з`ясували, що 23.10.2014 Напівпричіп у Боржника було вилучено та транспортовано на стоянку "Меркурій" для подальшого зберігання саме представником АТ "Ощадбанк", що підтверджено листом банку вих. № 28/01-19/20672 від 23.10.2014 та розпискою головного юрисконсульта по роботі з проблемними активами Дихтяра С.П. від 23.10.2014. При цьому вказаний транспортний засіб (Напівпричіп) неодноразово оголошувався у розшук державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду про стягнення боргу та є оголошеним у розшук згідно пояснень, викладених у листі АТ АТ "Ощадбанк" від 17.12.2021.

Доводи скаржника про не надання судами належної оцінки Листа АТ "Ощадбанк" від 17.12.2021, відповідно до якого Банком було повідомлено, що між ним та ТОВ "Меркурій" не укладались договори, які б передбачали можливість зберігання рухомого майна, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки такі доводи не спростовують факту вилучення Напівпричепу саме представником АТ "Ощадбанк" та передачі цього майна на зберігання на стоянку "Меркурій", що підтверджено відповідними доказами.

Ураховуючи встановлені судами обставини щодо наявності у матеріалах справи доказів того, що Напівпричіп (про неналежне здійснення розшуку якого керуючим реалізацією стверджує АТ "Ощадбанк") був вилучений у Боржника саме представником цього Банку, а також факт того, що цей транспортний засіб безрезультатно неодноразово оголошувався у розшук, Верховний Суд не вбачає обґрунтованості у доводах скаржника (АТ "Ощадбанк") про те, що керуючий реалізацією майна Боржника формально віднісся до розшуку Напівпричепа, не звертався із заявою до правоохоронних органів щодо його розшуку та не здійснював жодних інших дій щодо встановлення його місцезнаходження.

Тобто стверджуючи про те, що Напівпричіп є оголошеним у розшук, АТ "Ощадбанк" паралельно вказує про неповноту дій керуючого реалізацією майна Боржника щодо розшуку цього транспортного засобу, зокрема, з підстав не звернення до правоохоронних органів для оголошення його у розшук.

Крім того, зазначивши, що арбітражний керуючий не здійснював жодних інших дій щодо встановлення місцезнаходження Напівпричепа, АТ "Ощадбанк" не вказав, які саме дії мав можливість вчинити керуючий реалізацією майна Боржника у цій ситуації, коли представник самого ж Банку вилучив у Боржника для подальшого зберігання цей транспортний засіб ще 23.10.2014 і такий неодноразово оголошувався у розшук.

Доводи скаржника про залишення судами попередніх інстанцій поза увагою факту того, що на разі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, пов`язане з вчиненням незаконних дій щодо заставного майна Банку - Напівпричепу, Верховний Суд відхиляє, оскільки такі аргументи не спростовують висновків судів про вжиття керуючим реалізацією майна всієї повноти дій задля виявлення цього активу Боржника, як і висновків про неможливість включення цього транспортного засобу до ліквідаційної маси у зв`язку з його відсутністю та неодноразовим оголошенням у розшук.

У контексті наведеного судом апеляційної інстанції вірно зауважено, що у разі, якщо Напівпричіп буде знайденим поліцією, то саме Банк, визнаний потерпілим в рамках кримінального провадження, має право на відновлення свого порушеного права за рахунок вказаного рухомого майна.

За сукупністю зазначеного вище, Верховний Суд вважає, що заперечуючи звіт керуючого реалізацією майна Боржника виключно з підстав неповноти здійснення ним заходів щодо розшуку Напівпричепа, АТ "Ощадбанк" не довів неналежного виконання керуючим реалізацією своїх обов`язків у процедурі погашення боргів Боржника.

Натомість доводи скаржника щодо неповноти відображеної інформації у звіті керуючого реалізацією майна та неналежного вжиття ним заходів щодо виявлення активів Боржника за своє природою фактично є переоцінкою доказів та встановлених обставин справи, що знаходиться поза межею повноважень суду касаційної інстанції, визначених частиною другою статті 300 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що встановлені судами попередніх інстанцій і не спростовані скаржником обставини справи підтверджують вжиття керуючим реалізацією майна всієї повноти дій задля виявлення активів Боржника.

Урахувавши надані документи на підтвердження відсутності у банкрута будь-яких активів, за рахунок яких можливо було б погасити кредиторську заборгованість, суди дійшли вірного висновку про затвердження звіту керуючого реалізацією майна Боржника та завершення процедури погашення боргів та закриття провадження у справі.

Верховний Суд відхиляє як помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у зазначених скаржником постановах Верховного Суду (наведені вище у описовій та мотивувальній частинах цієї постанови), оскільки встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у зазначених справах і у справі, яка переглядається, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів.

Більш того, відсутні підстави вважати, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не було враховано наведених правових висновків Верховного Суду, адже зміст таких висновків повністю узгоджується із здійсненим судами правозастосуванням.

Зважаючи на викладене, оскаржувані судові рішення у цій справі ухвалені у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі належно встановлених судами попередніх інстанцій обставин і оцінених доказів, тому доводи скаржника про невірне застосування судами норм матеріального та процесуального права підлягають відхиленню з підстав їх необґрунтованості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржувані судові рішення у справі, Верховний Суд не встановив порушення чи невірного застосування норм права, на які посилався скаржник.

Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги АТ "Ощадбанк" та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень у цій справі без змін.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у справі № 916/256/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

В.І Картере