ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2024 р. Справа№ 522/20895/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Корсака В.А.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 р.

у справі № 522/20895/20 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "ОТП Банк"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртехнопроект"

про визнання договору іпотеки недійсним та визнання дій протиправними

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання недійсним договору іпотеки (майнової поруки) № РСМ-500/007/2005 від 07.06.2005 р. та визнання дій Акціонерного товариства «ОТП Банк» протиправними стосовно майна фізичної особи.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що 06.06.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехнопроект» та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України», правонаступником якого є Акціонерного товариства «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № СМ-500/07/2005, в забезпечення якого між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України» та ОСОБА_1 , як майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехнопроект», укладено договір іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005 від 07.06.2005 р. Позивач вважає укладений договір іпотеки несправедливим, оскільки вартість іпотечного майна становить значно більший розмір основного зобов`язання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2021 р. у справі № 522/20895/20 було залучено до участі у справі третю особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехнопроект».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2021 р. у справі № 522/20895/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 р апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2021 р. у справі № 522/20895/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.04.2023 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2021 р. та постанову Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 р. скасовано; провадження у справі закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2023 р. справу № 522/20895/20 передано до Господарського суду міста Києва, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

28.06.2023р. від позивача надійшла заява на усунення недоліків, до якої, зокрема, додано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним договір іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005, укладений 07.06.2005 р. між позивачем та відповідачем;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не переукладення договору іпотеки № РСМ-500/007/2005 стосовно майна (нежилих будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з нежилих будівель: літ. «А, А2, А3» - адміністративно-складські, літ. «Ж» - майстерня-склад, літ «Ц» - склад загальною площею 2712,9 кв. м, «І» - мостіння, № № 3, 4 - огорожа, яке належить позивачу.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 р. у справі № 522/20895/20 позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи передано за встановленою підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду м. Києва за встановленою підсудністю згідно з вимогами ухвали Верховного Суду від 24.05.2023 р.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказує на те, що Верховним Судом вже зроблено висновок про те, що дана справа підлягає розгляду саме Господарським судом м. Києва, відтак суддя помилково направив справу № 522/20895/20 до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 522/20895/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 522/20895/20.

До суду 23.08.2023 р. надійшли матеріали справи № 522/20895/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено відповідачам строк для подання відзивів на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 271 ГПК України.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України та електронною поштою відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 120 ГПК України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (документа) на відповідні електронні адреси, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу, місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, - місцезнаходження юридичної особи.

Як передбачено ч. 3 ст. 30 ГПК України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 р. у справі № 911/2390/18 та від 07.07.2020 р. у справі № 910/10647/18,

Оскільки спір у даній справі виник у правовідносинах з договору іпотеки № РСМ-500/007/2005 стосовно нерухомого майна - нежилих будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3, місцевий суд дійшов висновку про те, що спір має розглядатися за місцезнаходженням майна за правилами виключної підсудності Господарським судом Одеської області.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.07.2006 р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04 та № 29465/04) і включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У постанові від 09.04.2019 р. у справі № 910/6407/18 Верховний Суд зазначив, що при визначенні підсудності спору відповідному господарському суду з урахуванням критерію територіальної юрисдикції судам належить керуватися приписами статей 27- 30 ГПК України та враховувати законодавчо встановлену заборону спорів між судами щодо підсудності.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що за наявності умов, встановлених ч. 2 ст. 29 ГПК України, суд, за погодженням з позивачем має визначити відповідний господарський суд.

Як було встановлено вище, 16.05.2023 р. позивач звернувся до Верховного Суду із заявою про направлення справи № 522/20895/20 за встановленою юрисдикцією до Господарського суду м. Києва або іншого належного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2023 р. справу № 522/20895/20 передано до Господарського суду міста Києва, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Передаючи матеріали справи до Господарського суду м. Києва, Верховний Суд виходив з того, що місцезнаходження відповідача - Акціонерного товариства «ОТП Банк» за адресою: вулиця Жилянська, 43, м. Київ.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, а також те, що Верховним Судом в ухвалі від 24.05.2023 р. визначено підсудність справи № 522/20895/20 та передано її на розгляд до Господарського суду м. Києва, повторна передача справи до Господарського суду Одеської області є безпідставною.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 р. у справі №522/20895/20 - скасуванню.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 ГПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 р. у справі № 522/20895/20 скасувати.

3. Справу № 522/20895/20 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.А. Корсак

В.В. Шапран