ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" січня 2024 р. Справа №924/901/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 193320 грн. основного боргу, 6369,12 грн. штрафних санкцій

Представники сторін:

від позивача: Заторська О.А. поза межами суду (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

Рішення виноситься 10.01.2024р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області (суддя Смаровоз М.В.) від 28.08.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження.

У засіданні 24.10.2023р. суд, відповідно до ст. 216 ГПК України постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні по суті на 11:50 год. 14 листопада 223 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 з огляду на звільнення судді Смаровоза М.В. з посади судді справу №924/901/23 передано на розгляд судді Димбовському В.В.

Ухвалою суду від 08.11.2023р. прийнято справу №924/901/23 до провадження, призначено справу №924/901/23 до розгляду в підготовчому засіданні на 23.11.2023р.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 193320 грн. основного боргу, 6369,12 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору №53-124-01-22-18713 від 16.11.2022р.

На адресу суду 12.09.2023р. від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач заборгованість по договору 53-124-01-22-18713 від 16.11.2022р. 193320,00 грн. визнає.

Зазначає, що оплата за Договором не була проведена вчасно, у зв`язку із важким фінансовим становищем підприємства.

Додатково відповідач просить суд у разі задоволення позову відстрочити виконання такого рішення суду тривалістю 6 (шість) місяців з моменту вступу в силу рішення суду та зменшити суму судового збору та розміру нарахованих штрафних санкцій пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням визнання відповідачем основного боргу.

У відповіді на відзив від 18.09.2023р. позивач вважає, що відповідач не довів належними доказами відсутність своєї вини та, відповідно, необхідність звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні статті 614 ЦК України.

Щодо звітів про фінансові результати ВП "Хмельницька АЕС", позивач звертає увагу суду, що інформація про відсутність прибутку, та наявність збитку у розмірі 4 797 066 000,00 грн. (менш ніж собівартість реалізованої продукції) при витратах 238 946 000,00 грн., враховуючи підпорядкованість ДП НАЕК ЕНЕРГОАТОМ, підтверджує про недостатнє фінансування головною компанією свого відокремленого підрозділу (всього в розмірі 61 892 000,00 грн). Оскільки, ВП ХАЕС самостійно не продає електроенергію, яку виробляє, дебіторська заборгованість формується у головної компанії, розподіл грошових коштів також здійснюється головною компанією. Проте, у проміжної звітності ДП НАЕК ЕНЕРГОАТОМ станом на квітень 2022 року значиться серед активів грошові кошти на рахунках в розмірі 4 877 684 000,00 грн., що підтверджує можливість вчасного розрахунку з позивачем. За реалізацію продукції ДП НАЕК ЕНЕРГОАТОМ отримав станом на квітень 2022 року 67 062 383 000,00 грн., що у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року (31 184 032 000,00 грн.) вдвічі більше.

Зважаючи на викладені обставини, позивач заперечує щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання такого рішення суду тривалістю 6 місяців з моменту вступу в силу рішення суду та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

16.11.2022р. між ТОВ "Ютем - Інжиніринг" (Постачальник по Договору) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець по Договору) був укладений Договір №53-124-01-22-18713 на поставку Товару згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та за кодом згідно УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до Договору) та є невід`ємною частиною Договору.

Предметом поставки по даному договору є Товар, а саме відводи сталеві для АЕС згідно ДК 021:2015 - 44160000-9 (Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим Договором строки Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний Товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та за кодом згідно УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору) та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до умов пункту 4.1. Договору та Специфікації №1 (додаток №1 до договору) ціна Товару за цим Договором становить 161100,00 грн. (сто шістдесят одна тисяча сто грн. 00 коп.), крім того ПДВ 20% 32 220,00 грн. (тридцять дві тисячі двісті двадцять грн. 00 коп.), всього ціна Договору: 193 320,00 грн. (сто дев`яносто три тисячі триста двадцять грн. 00 коп.).

Згідно з п.5.1 Договору оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Пунктом 8.4. Договору у випадку порушення строків оплати Товару передбачена відповідальність Покупця у вигляді нарахування індексу інфляції за весь період прострочення та 0,3 % річних від простроченої суми.

Згідно видаткової накладної № 88 від 06 грудня 2022 року (підписана сторонами договору) Постачальником поставлено, а Покупцем прийнято Товар (відвід) на загальну суму - 193320,00 грн.

Позивачем 23 грудня 2022 року оформлено Ярлик на придатну продукцію № Я-142-24.

Позивачем складено Акт № А1-142-24 від 20 грудня 2022 року вхідного контрою (ВК-1) продукції для СВБ та Акт № А2-142-24 від 23 грудня 2022 року вхідного контрою (ВК-2) продукції для СВБ, Протокол контролю в процесі ВК-2 від 23.12.2022 №23-22/90 на підтвердження того, що продукція відповідає умовам Договору на закупівлю.

Позивач зареєстрував податкову накладну №4 від 06.12.2022р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією (від 03.02.2023 року), яка отримана відповідачем, з проханням сплатити заборгованість за поставлений Товар по Договору. Однак, відповіді на претензію від відповідача не отримав.

Заборгованість Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" перед ТОВ "Ютем - Інжиніринг" по Договору №53-124-01-22-18713 від 16.03.2023р. становить 193320,00 грн.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки.

Матеріалами справи встановлено, що 16.11.2022р. між ТОВ "Ютем - Інжиніринг" (Постачальник по Договору) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець по Договору) був укладений Договір №53-124-01-22-18713 на поставку Товару згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та за кодом згідно УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до Договору) та є невід`ємною частиною Договору.

Предметом поставки по даному договору є Товар, а саме відводи сталеві для АЕС згідно ДК 021:2015 - 44160000-9 (Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим Договором строки Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний Товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та за кодом згідно УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору) та є невід`ємною частиною Договору.

При цьому, сторони у пункті 4.1. Договору та Специфікації №1 (додаток №1 до договору) погодили ціну Договору: 193320,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов Договору Постачальником було поставлено Товар, який повністю відповідає умовам Договору та Специфікації № 1, а Покупцем прийнято даний Товар на загальну суму - 193320,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною № 88 від 06.12.2022р., яка підписана обома сторонами договору.

Як вже зазначалось, згідно п.5.1 Договору оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Враховуючи дату підписання видаткової накладної та ярлику на придатну продукцію, строки настання граничного терміну оплати настали 23.01.2023р.

На виконання умов п.5.2. Договору Постачальник зареєстрував податкову накладну №4 від 06.12.2022р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 03.02.2023р., яка отримана відповідачем, з проханням сплатити заборгованість за поставлений Товар по Договору. Однак, відповіді на претензію від відповідача не отримав, борг залишився не оплаченим.

Таким чином, заборгованість Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" перед ТОВ "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ" по Договору №53-124-01 -22-18713 від 16.11.2022р. становить 193320,00 грн.

Враховуючи дату підписання видаткової накладної та ярлику на придатну продукцію, строки настання граничного терміну оплати - 23.01.2023р., беручи до уваги, що доказів здійснення розрахунків за поставлений товар відповідач не надав, наявність заборгованості визнав, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення зазначеної суми боргу підлягає задоволенню.

Як слідує із позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення 6369,12 грн. штрафних санкцій. Однак, як слідує з тексту позовної заяви, фактично позивачем заявлено вимоги про стягнення 6046,87 грн. інфляційних втрат (за період лютий - липень 2023 року) та 322,25 грн. 3% річних (за період з 24.01.2023р. по 14.08.2023р.).

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи строки настання граничного терміну оплати - 23.01.2023р., дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення суму 6046,87 грн. інфляційних втрат (за період лютий - липень 2023 року) та 322,25 грн. 3% річних (за період з 24.01.2023р. по 14.08.2023р.).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі обставини справи, давши їм правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч.9 ст.129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

При розгляді клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі судом враховується таке.

Відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ст. 129-1, п. 9 ч. 1 ст. 129).

Обов`язковість судового рішення є однією із засад (принципів) також господарського судочинства (п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Також згідно зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в ст. 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно зі ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, зокрема, у справі "Жовнер проти України", заява № 56848/00, рішення від 29.06.2004 р., зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Заявник в обґрунтування поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду посилається на те, що підставами для відстрочки та обставинами, які істотно ускладнюють виконання рішення суду, є важке матеріальне становище підприємства.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, положення законодавства, зокрема, принцип обов`язковості судового рішення, суд доходить висновку, що заявником не доведено наявності обставин, які би слугували достатньою підставою для відстрочки виконання рішення суду у цій справі, а тому клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на шість місяців по справі №924/901/23 не підлягає задоволенню.

При цьому, щодо правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (3% річних та інфляційних) суд зазнає наступне.

Відповідач у відзиві просив суд зменшити суму судового збору та розміру нарахованих штрафних санкцій пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням визнання відповідачем основного боргу.

Інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зменшення 3% річних та інфляційних.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.10.2021р. у справі № 910/8396/21, від 07.09.2022р. у cправі № 910/9911/21.

При цьому, судом враховується, що позов визнано повністю обґрунтованим, тому пропорційне зменшення нарахувань та судового збору не вбачається за можливе.

Щодо витрат на правничу допомогу.

19.12.2023р. до суду надійшла заява представника ТОВ "Ютем - Інжиніринг" про відшкодування витрат на правову допомогу, у якій просить суд стягнути з Державного Підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» Державного Підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь ТОВ "Ютем - Інжиніринг" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн.

На адресу суду 21.12.2023р. від представника відповідача надійшло заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в якому просить суд зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 3000,00 грн. Представник відповідача вважає, що заявлені представником позивача до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн. є значно завищеними, не відповідають критеріям співмірності та розумності.

У поясненнях від 09.01.2024р. представник позивача зазначив, що робота, пов`язана з аналізом документів, відзиву на позовну заяву чи клопотання Відповідача не була включена у Акт наданих послуг та не подається до відшкодування за рахунок Відповідача. До Акту увійшла робота, пов`язана лише зі складанням конкретних документів по судовій справі, без виконання яких результату не можливо було досягнути. Термін виконання вказаний об`єктивно, тобто по 0,5 години (п.4. Акту) - 2 години (п.3 Акту) на один документ. Написання позову - 4 години (п.2. Акту), також є справедливим часовим проміжком, оскільки дана судова справа не є шаблонною, необхідність додержання формату написання позовної заяви згідно ст. 162 ГПК України залишається незалежно від суми чи предмету спору. Позивач не збільшував розмір відшкодування з урахуванням розгляду справи спочатку, обумовленою заміною складу суду, адже кількість судових засідань збільшилась. Також просив звернути увагу, що до складу витрат Позивач не включив розмір гонорару успіху адвоката, який зазвичай значно збільшує розмір витрат, що подаються до відшкодування. Просив суд прийняти дані пояснення до розгляду та врахувати при винесенні додаткового рішення.

При вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, судом встановлено та враховується наступне.

Відповідно до норм статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в чому числі витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України). Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокат Заторська О.А. надала правову допомогу позивачу на підставі довіреності №05-ДВ від 09.12.2022р. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001992 від 21.01.2019р.).

Відповідно до частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Факт надання адвокатом Заторською О.А. позивачу правової допомоги на суму 14000,00 грн. підтверджується долученими до матеріалів справи копіями довіреності №05-ДВ від 09.12.2022р. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001992 від 21.01.2019р.); Договору №9-пд від 01.12.2022р. про надання правової допомоги; Акту наданих послуг №4 від 07.11.2023р.; платіжної інструкції №213541572 від 09.11.2023 р. на суму 14000,00 грн.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст. 126 ГПК України).

З огляду на вищезазначене, суд вбачає обґрунтованими та підтвердженими фактично понесення ТОВ "Ютем - Інжиніринг" судових витрат в розмірі 14000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" (08292, Київська область, м. Буча, вул. Леха Качинського, 3, а/с 1082, код 30568931) 193320,00 грн. (сто дев`яносто три тисячі триста двадцять гривень 00 коп.) основного боргу, 6046,87 грн. (шість тисяч сорок шість гривень 87 коп.) інфляційних втрат, 322,25 грн. (триста двадцять дві гривні 25 коп.) річних, 2995,34 грн. (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 34 коп.) витрат по оплаті судового збору, 14000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

У задоволенні клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області про відстрочення виконання рішення суду у справі №924/901/23 відмовити.

Повний текст рішення складено 16.01.2024р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруков. 4 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (08292, м. Буча, вул. Леха Качинського, 3, а/с 1082); 3 - відповідачу 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3); 4 - підрозділу (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20).

Ел. адреси:

позивачу

відповідачу