ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2024 р. Справа№ 927/954/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника АТ "Мегабанк" адвоката Дребот І.А.,

арбітражного керуючого Лозовського В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області

від 17.11.2023 (повний текст складено 22.11.2023, суддя Фесюра М.В.)

у справі №927/954/23

за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.11.2023 визнано кредиторами у справі № 927/954/23 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

Акціонерне товариство "Мегабанк" з грошовими вимогами на суму 383084,22 грн (з яких: 259143,60 грн - вимоги другої черги, 123940,62 грн - вимоги третьої черги) та 5368 грн витрат на сплату судового збору (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів);

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з грошовими вимогами на суму 255980,20 грн - вимоги другої черги, та 5368 грн витрат на сплату судового збору (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів).

Відмовлено у задоволенні вимог Акціонерного товариства "Мегабанк" у розмірі 93603,32 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Акціонерне товариство "Мегабанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.11.2023 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Акціонерного товариства "Мегабанк" до боржника у розмірі 93603,32 грн.

Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та не врахування правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно з якою можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128 постанови).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Мегабанк", розгляд справи № 927/954/23 призначено на 16.01.2024.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

За визначеннями ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;

кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які мають підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.07.2023 відкрито провадження у справі № 927/954/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

21.07.2023 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі № 927/954/23.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до суду звернулось, окрім інших, Акціонерне товариство "Мегабанк" із заявою про грошові вимоги до боржника у розмірі 476687,54 грн, в тому числі 471319,54 грн заборгованості за кредитними договорами та 5368,00 грн витрат на оплату судового збору.

Так, обґрунтовуючи заяву Банк вказує на наявність заборгованості за наступними договорами:

кредитним договором № 77-308-834-2-16-Г від 26.09.2016 у розмірі 32493,62 грн, з яких: 11815,55 грн заборгованість за кредитом, 51,81 грн - заборгованість за відсотками, 20626,26 грн - штраф;

кредитним договором № 140-308-854-2-17-Г від 31.05.2017 у розмірі 135544,68 грн, з яких: 81798,28 грн заборгованість за кредитом, 1790,37 грн - заборгованість по сплаті відсотків, 4073,60 грн - заборгованість по сплаті комісії, 47882,43 грн - штраф;

кредитним договором № 76-308-170-К від 05 квітня 2017 у розмірі 67649,96 грн, з яких: 44304,56 грн заборгованість за кредитом, 1617,05 грн - заборгованість по сплаті відсотків, 21728,35 грн - штраф;

кредитним договором №12-003-828-2-15-Г від 23.12.2015 у розмірі 49807,40 грн, з яких: 16023,35 грн заборгованість за кредитом, 80,47 грн - заборгованість по сплаті відсотків, 33703,58 грн - штраф;

кредитним договором №92.08.000153 від 24.04.2017 у розмірі 178684,43 грн, з яких: 70000 грн заборгованість за кредитом, 108648,43 грн - заборгованість по сплаті відсотків.

Суд першої інстанції, дослідивши кредитні договори та перевіривши подані кредитором розрахунки (поза межами нарахувань згідно судових рішень) по кредитних договорах дійшов висновку про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування у загальному розмірі 93603,32 грн та відмовив у визнанні грошових вимог в цій частині.

Банк в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував пункти 4.8 кредитного договору №77-308-834-2-16-Г від 26.09.2016, кредитного договору № 140-308-854-2-17-Г від 31.05.2017, додатку №1 до кредитного договору №76-308-170-К, пунктом 4.7 кредитного договору №12-003-828-2-15-Г від 23.12.2015, за яким сторони передбачили, що за користування кредитом понад строку, вказаного у пункті 1.2. договору, кредитодавець нараховує, а позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1 процента річних.

Крім того, додатковою угодою до договору №92.08.000153 від 24.04.2017 сторони узгодили процентну ставку за користування кредитною лінією у разі прострочення строків платежів 60% річних.

Отже, за висновком Банку, умовами укладених договорів передбачено нарахування процентів після закінчення строку кредитування, і саме в зв`язку з закінченням строку кредитування та не погашення заборгованості, сторони передбачили сплату процентів в певному розмірі як міру відповідальності.

Грошові вимоги в частині нарахованих процентів за період після закінчення строку кредитування є предметом апеляційного розгляду даної справи.

Із заяви Банку Товариства слідує, що у боржника існує заборгованість:

за кредитним договором № 77-308-834-2-16-Г від 26.09.2016 в сумі 51,81 грн - заборгованість по сплаті відсотків,

за кредитним договором № 140-308-854-2-17-Г від 31.05.2017 в сумі 1790,37 грн - заборгованість по сплаті відсотків,

за кредитним договором № 76-308-170-К від 05.04.2017 в сумі 1617,05 грн - заборгованість по сплаті відсотків;

за кредитним договором №12-003-828-2-15-Г від 23.12.2015 в сумі 80,47 грн - заборгованість по сплаті відсотків;

за кредитним договором №92.08.000153 від 24.04.2017 в сумі 108648,43 грн - заборгованість по сплаті відсотків за період з 03.05.2017 по 20.07.2023.

Згідно з розрахунками вказана заборгованість розрахована за ставками, що передбачені договорами. При цьому, сторони передбачили ставки відсотків за користування кредитом як в період строку кредитування, так і після його закінчення.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

В статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним.

Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.

Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Банк нарахував і заявив до боржника відсотки за користування кредитними коштами на підставі саме договору - п. 4.7, 4.8 кредитних договорів, якими передбачений розмір відсотків після закінчення строку кредитування. Втім, після закінчення строку кредитування, або пред`явлення вимоги про сплату кредиту, Банк втрачає право на нарахування відсотків за умовами кредитного договору, та має право нарахувати відсотки річних згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

В даному випадку, Банк не заявляв грошові вимоги, які б були обґрунтовані ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, в тому числі і в розмірі річних відсотків, що встановлений умовами договору, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання грошових вимог за відсотками, що нараховані на підставі кредитного договору поза межами строку кредитування.

З наведених підстав колегія суддів відхиляє посилання скаржника в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних правовідносин правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, яка передбачає, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України.

За вказаних обставин справи, колегія суддів доходить висновку про законність та обґрунтованість ухвали попереднього засідання в частині грошових вимог Банку, у зв`язку з чим належить відхилити апеляційну скаргу та залишити оскаржувану ухвалу без змін в цій частині.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи скаржників частково знайшли своє підтвердження, то апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 269, п. 1, 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.11.2023 у справі № 927/954/23 в частині грошових вимог Акціонерного товариства "Мегабанк" залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.01.2024.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

О.С. Копитова