ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокуСправа № 912/1977/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Проскурні О.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1977/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайлі", вул. Калинова (АНД, Індустріальний район, 9), м. Дніпро, 49000

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Савицького Дмитра Олександровича, АДРЕСА_1

про стягнення 1 493 930,00 грн

Представники:

від позивача - Моруженко Д.О., адвокат, ордер серія АІ № 1478198 від 16.10.23 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайлі" (далі - ТОВ "Сайлі", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Фізичної особи-підприємця Савицького Дмитра Олександровича (далі - ФОП Савицький Д.О., відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 493 930,00 грн, з яких: 223 141,00 грн основного боргу з урахуванням коригування до курсу продажу долара США, 609 329,00 грн проценти, 610 184,00 грн пені, 51 276,00 грн штрафу, з покладенням на відповідача судових витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування підстав позову зазначено про невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки на умовах товарного кредиту № 265 від 15.04.2021 щодо здійснення розрахунку за товар.

Ухвалою господарського суду від 24.10.2023 за поданим позовом відкрито провадження у справі № 912/1977/23 за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

22.11.2023 суд розпочав підготовче засідання, в якому постановив ухвалу про призначення справи до судового розгляду по суті на 20.12.2023.

20.12.2023 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.

В засіданні суду 20.12.2023 суд оголосив перерву до 10.01.2024 та надав можливим позивачу подати додаткові письмові пояснення з питань, які виникли під час розгляду справи.

03.01.2024 до суду надійшли письмові пояснення позивача з питань, які поставив суд в засіданні суду 20.12.2023.

10.01.2024 суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті.

В засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримав повністю

Відповідач участі в засіданні суду не брав, відзив на позов не подав, будь-які заяви чи клопотання відповідача до суду не надходили.

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відповідач вважається таким, що отримав процесуальні документи у справі, а тому є належним чином повідомленим про розгляд справи.

Всі ухвали суду у даній справі направлено на адресу ФОП Савицького Д.О., яка зазначена у позові та за якою відповідача зареєстровано в ЄДРПОУ (а.с. 49-50). Крім того, адреса реєстрації відповідача як ФОП згідно ЄДРПОУ відповідає адресі реєстрації фізичної особи Савицького Д.О. згідно даних Єдиного демографічного реєстру (а.с. 51).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо іншої адреси відповідача.

Окрім того, суд намагався повідомити відповідача про розгляд справи телефонограмою. Однак, за наявним в матеріалах справи номером телефону повідомлено, що такий номер телефону не належить Савицькому Д.О.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

На підставі викладеного, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, суд встановив наступні обставини, які є предметом дослідження у справі.

15.04.2021 між ТОВ "Сайлі" (Продавець) та ФОП Савицький Д.О. (Покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № 265 (далі - Договір), відповідно до якого Продавець зобов`язався поставити та передати у власність Покупця засоби захисту рослин, мікродобрива та насіння с/г культур (товар) у погодженому сторонами асортименті, а Покупець зобов`язався прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов Договору (додаткових угод та Специфікацій до нього) (а.с. 17-19).

Згідно умов Договору, найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, визначена на дату укладення Договору (пункт 2.1.).

Товар вважається переданим Продавцем і прийнятим Покупцем відповідно до кількості, вказаної у видатковій накладній. Датою поставки (передачі) товару є дата, вказана у видатковій накладній (акті). Право власності на товар переходить до Покупця в момент передачі йому товару. (пункт 4.4.).

Покупець зобов`язується оплатити Продавцю товар у строки та в розмірах, що вказані у Специфікаціях (пункт 6.1.).

Сторони встановлюють, що вартість товару, яка буде вказана в видаткових накладних (актах) коригується в разі зміни курс гривні до долару США на комерційному валютному ринку на день оплати і опару (перерахування грошових коштів) (пункт 6.2.).

Скориговану вартість товару, Покупець перераховує на поточний рахунок Продавця (пункт 6.3.).

В пунктах 6.7., 6.8. Договору визначено порядок коригування вартості товару.

Відповідно до підпункту 8.2.3. пункт 8.2. Договору за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов`язань Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів Покупець додатково сплачує Продавцю штраф у розмірі тридцяти відсотків від вартості Договору за кожен факт порушення терміну платежу.

Згідно з пунктом 8.4. Договору, згідно ч. 3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, у разі прострочення сплати будь-якого платежу Покупець сплачує Продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чином: СП = (СПП х 0,5 х Д): 100, де СП - сума процентів, що підлягає сплаті Покупцем Продавцю, СПП - сума простроченого платежу: Д - кількість календарних днів прострочення платежу.

Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цим вимогах складає 3 (три) роки (пункт 8.5.).

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом року з моменту його укладання. Закінчення строку дії Договору не звільняє Покупця від виконання тих грошових зобов`язань, які залишилися невиконаними. (пункт 12.1.).

До Договору сторонами підписано додаток № 1 від 19.04.2021, в якому узгоджено поставку товару - насіння соняшника Неома НК в кількості 44 мішків загальною вартістю 170 920,20 грн з ПДВ (а.с. 20).

Згідно вказаного додатку, платіж розміром 100% (170 920,20 грн) перераховується Покупцем Продавцю у строк не пізніше 01.11.2021.

19.04.2021 ТОВ "Сайлі" оформлено рахунок на оплату № 19 на суму 170 920,20 грн (а.с. 21).

21.04.2021 між сторонами підписано видаткову накладну № 18 на поставку відповідачу товару - насіння соняшника Неома НК в кількості 44 мішків загальною вартістю 170 920,20 грн з ПДВ (а.с. 22).

Листами від 24.11.2020 та від 27.09.2023 ТОВ "Сайлі" звернувся до ФОП Савицького Д.О. з вимогами проведення розрахунку за товар, з урахуванням долара до гривні (а.с. 23-25).

Відсутність розрахунку стало підставою звернення до суду з позовом у даній справі.

Норми права, застосовані судом, та мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

1. Щодо суми основного боргу, з урахуванням коригування ціни згідно долара США.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про договір купівлі-продажу.

В силу приписів ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець, згідно ч. 1 ст. 691, ч.ч. 1, 2 ст. 692, ч. 1 ст. 694 Цивільного Кодексу України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

З наведених норм слідує, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем від позивача товару на суму 170 920,20 грн, що оформлено видатковою накладною № 18 від 21.04.2021. Додатковою угодою № 1 від 19.04.2021 до Договору № 265 від 15.04.2021 передбачено відстрочення платежу до 01.11.2021.

Відповідач під час розгляду справи в суді будь-яких заперечень з приводу фактичного отримання товару не висловив, доказів оплати не подав.

Таким чином, є підтвердженим зобов`язання відповідача сплатити позивачу вартість отриманого відповідачем товару в розмірі 170 920,20 грн.

Умовами пунктів 6.2., 6.7., 6.8. Договору передбачено коригування вартості товару в разі зміни курсу гривні до долару США, що є правом сторін та узгоджується з принципом свободи договору та положеннями ст. 632 ЦК України.

Так, згідно абзаців 4, 5 пункту 6.8. Договору, при зверненні Продавця до суду із позовною заявою про стягнення із Покупця заборгованості за цим Договором, сума заборгованості Покупця перед Продавцем, визначається таким чином: СЗ = (К2/К1) х СПП, де СЗ - сума заборгованості (основного боргу) Покупця перед Продавцем, СПП - сума всіх прострочених Покупцем платежів, К2 - курс гривні до долару США, встановлений на комерційному валютному ринку на дату складання позовної заяви Продавцем про стягнення із Покупця заборгованості за цим Договором, К1 - курс гривні до долару США, встановлений на комерційному валютному ринку на дату укладення Договору. Якщо К2 є меншим за К1, то СЗ дорівнює СПП. Якщо Покупцю не відомо про курс, він у день платежу дізнається про такий курс у Продавця.

Проіндексовані суми платежів є грошовим зобов`язанням Покупця перед Продавцем з оплати товару, які Покупець повинен виконати. Сплачені Покупцем Продавцю суми у зв`язку з виконанням цього пункту, що перевищують вартість Договору, є індексацією (тобто збільшенням) ціни Товару.

Отже, при розрахунку за товар мають бути враховані наведені вище положення Договору щодо порядку коригування ціни твоару.

Згідно розрахунку позивача, останнім проведено коригування вартості товару за формулою розрахунку згідно абзацу 4 пункту 6.8. Договору. Під час такого розрахунку позивачем використано курс долара США згідно сайта НБУ станом на момент поставки товару - 28,0086 грн та станом на дату складання позовної заяви, яку позивач вказує 27.09.2023 - 36,5686 грн. Кінцева сума розрахунку склала 223 148,67 грн.

Однак, у даному випадку позивачем не враховано пункт 6.7. Договору, в якому передбачено, що під офіційним курсом гривні до долару США сторони розуміють комерційний курс (продажу) гривні до долара США у ПАТ КБ "Приватбанк".

В ст. 629 ЦК України закріплено принцип обов`язковості договору. Тобто з укладенням договору сторони набувають як права, так і обов`язки, які вони мають виконувати.

Таким чином, до коригування вартості товару підлягають застосуванню умови Договору у повному обсязі, у тому числі, щодо передбачених Договором правил застосування валютного курсу.

В засіданні суду в присутності представника позивача судом досліджено відкритий сайт Мінфіну щодо курсу продажу долара США ПАТ КБ "Приватбанк" та встановлено, що станом на дату укладення Договору 15.04.2021 такий курс становив 28,1000 грн до долара США, станом на дату складання позовної заяви 16.10.2023 - 37,8500 грн до долара США.

Отже, скоригована вартість товару, з урахуванням пунктів 6.2., 6.7., 6.8. Договору становить: (37,8500/28,1000) х 170920,20 грн = 230225,25 грн.

Оскільки вказана сума розрахунку є більшою, ніж розрахував позивач, то позовні вимоги в частині стягнення скоригованої вартості товару в розмірі 223 141,00 грн підлягають задоволенню повністю.

2. Щодо стягнення пені і штрафу.

Невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання є підставою для сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), що передбачено ст. 230 ГК України. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 Господарського кодексу України.

Згідно правил частин 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За вимогами ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке сталося під час дії договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено, підпунктом 8.2.3. пункту 8.2. Договору передбачено відповідальність Покупця за прострочення строків виконання грошових зобов`язань у вигляді пені в розмірі 0,5% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення та штрафу у розмірі 30% від вартості Договору якщо прострочення складає понад 30 календарних днів.

У пункті 8.5. Договору сторони встановили строк нарахування штрафних санкцій - до моменту виконання зобов`язань.

На підставі наведеного позивач нарахував позивачу пеню в розмірі 610 184,40 грн за період з 02.11.2021 по 16.10.2023 з розрахунку 0,5% від простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 170 920,20 грн та штраф в розмірі 51 276,00 грн, що відповідає 30% від суми простроченого зобов`язання 170 920,20 грн.

З наведеного розрахунку вбачається, що нарахований позивачем розмір пені перевищує подвійну облікову ставку НБУ, що суперечить вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Так, вказаний Закон передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1).

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3).

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний. Тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

На підставі викладеної норми законодавства, правильний розмір пені в межах періоду розрахунку позивача та згідно подвійної облікової ставки НБУ становить 133 448,87 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення пені і штрафу є обґрунтованими в частині стягнення пені в розмірі 133 448,87 грн та штрафу в розмірі 51 276,00 грн. Правові підстави для стягнення пені в іншій частині відсутні з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

3. Щодо стягнення процентів.

Згідно позовної заяви позивач нараховує проценти відповідно до пункту 8.4. Договору за період з 02.11.2021 по 16.10.2023 в сумі 609 329,00 грн.

Пункт 8.4. Договору передбачає, що згідно ч. 3 ст. 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь-якого платежу Покупець сплачує Продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чином: СП = (СПП х 0,5 х Д): 100, де СП - сума процентів, що підлягає сплаті Покупцем Продавцю, СПП - сума простроченого платежу: Д - кількість календарних днів прострочення платежу. Вказаний пункт Договору розміщено в розділі 8 "Відповідальність сторін".

Одночасно розділ 5 Договору містить умови щодо товарного кредиту, згідно яких:

- Продавець надає Покупцю товарний кредит у розмірі ціни отриманого і неоплаченого Покупцем товару на період: з дати отримання Товару Покупцем до дати його оплати згідно із Договором (пункт 5.1.);

- Процента ставка по товарному кредиту, розрахунок та сума процентів за користування товарним кредитом вказується у Специфікаціях (пункт 5.2.);

- Сплата процентів за користування товарним кредитом здійснюється Покупцем в порядку, встановленому для оплати товару умовами цього Договору, та у строки, вказані у Специфікаціях (пункт 5.3.).

Виходячи з викладеного суд доходить висновку, що умови Договору передбачають як сплату процентів за користування товарним кредитом (розділ 5 Договору), так і сплату процентів у разі прострочення плати (пункт 8.4. Договору).

Про наведене також свідчить посилання в пункті 8.4. Договору, у тому числі, на норму ч. 3 ст. 692 ЦК України та положення про підстави сплати "у разі прострочення".

У пункті 6.31. постанови Верховного Суду від 27.09.2023 по справі № 904/2295/22 зроблено такий висновок: "Якщо об`єкт має всі ознаки певного поняття, то він входить до об`єму цього поняття.".

Отже, у пункті 8.4 договору сторони передбачили сплату процентів за частиною другою ст. 625 ЦК України і встановили договірний розмір цих процентів - 0,5 % за кожен день прострочення платежу.

За частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту наведеної норми випливає, що проценти, передбачені цією частиною, мають такі ознаки: 1) проценти є грошовою сумою; 2) їх розмір визначається законом або договором, тобто цей розмір є наперед відомим; 3) проценти підлягають сплаті у разі прострочення виконання грошового зобов`язання.

Та обставина, що законом диспозитивно встановлений розмір процентів (три проценти) саме за період прострочення протягом року, не означає, що ознакою процентів є їх нарахування саме за річною ставкою, оскільки встановлення договором розміру процентів за інший період (день, місяць тощо) завжди можна математичним способом перетворити у проценти за річною ставкою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18).

Виходячи із свободи визначення умов договору відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони мають право викласти умови договору, зокрема і щодо способу обчислення процентів за користування грошовими коштами (за один день чи за календарний рік), на власний розсуд у спосіб, який є найбільш зрозумілим та прийнятним саме для них. Визначення сторонами у спірному пункті 8.6. договору обчислення процентів за користування грошовими коштами (попередньою оплатою, позикою) у спосіб за один календарний день, а не за календарний рік, не змінює правову природу таких процентів. (постанова Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/14180/18).

У відповідності до викладеного та враховуючи підтвердження матеріалами справи обставин прострочення відповідачем виконання своїх грошових зобов`язань, є правомірним нарахування позивачем процентів за весь час прострочення в розмірі, встановленому пунктом 8.4. Договору.

У справі №902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. У вказаній справі Велика Палата виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Так, за частиною третьою ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Як встановлено матеріалами справи, розмір заборгованості відповідача з урахуванням коригування по курсу долара США склав 223 141,00 грн, тоді як розмір нарахованих процентів становить 609 329,00 грн, що майже втричі перевищує суму основного зобов`язання.

Вказане нарахування процентів явно є несправедливим та надмірним для боржника.

Окрім того, в даному випадку позивач також застосовує пеню і штраф, сумарний розмір яких складає 184 724,87 грн, що вже компенсує певні майнові витрати позивача та захищає його інтереси від вчиненого відповідачем порушення.

З підстав викладеного та з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів розміру простроченої суми, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, беручи до уваги те, що право зменшити розмір санкцій є дискреційними повноваженнями, суд вважає можливим зменшити розмір заявлених до стягнення процентів до суми 60 000,00 грн.

У відповідності до вищевикладеного позовні вимоги ТОВ "Сайлі" до ФОП Савицького Д.О. підлягають задоволенню частково в сумі 223 141,00 грн основного боргу з урахуванням коригування по курсу продажу долара США, 133 448,87 грн пені, 51 276,00 грн штрафу та 60 000,00 грн процентів.

У задоволені позову в іншій частині суд відмовляє з підстав неправильного розрахунку пені та внаслідок зменшення розміру процентів.

Судові витрати.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір розподіляється між сторонами без урахування зменшення судом розміру процентів.

Інших судових витрат сторони не заявляють.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 197, 221, 233, 236-241, 247-252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Савицького Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайлі" (вул. Калинова (АНД, Індустріальний район), 9, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код 43829808) заборгованість в розмірі 223 141,00 грн основного боргу з урахуванням коригування по курсу продажу долара США, 133 448,87 грн пені, 51 276,00 грн штрафу, 60 000,00 грн процентів та 15 257,92 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сайлі" на офіційну електронну адресу через систему "Електронний суд" та Фізичній особі-підприємцю Савицькому Дмитру Олександровичу за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 17.01.2024.

Суддя В.В.Тимошевська