ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.01.2024м. ДніпроСправа № 904/4012/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРАСИМОВ ГРУП", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область
до Приватного підприємства "НОРМЕР", м. Дніпро
про стягнення заборгованості в розмірі 814 849, 94 грн.
Суддя Ліпинський О.В.
Секретар судового засідання Літвін Д.Е.
від позивача Биструшкін О.С.
від відповідача Деркунський К.Л.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРАСИМОВ ГРУП" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "НОРМЕР" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 814 849,94 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором на транспортне обслуговування № 25032020 від 25.03.2020 року, зокрема, щодо оплати послуг наданих за актами № 8 від 15.07.2020, № 9 від 31.07.2020 та № 12 від 03.08.2020.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

04.01.2024 року Відповідач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою від 05.01.2024 року суд призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати Відповідача на 18.01.2024 року о 11:00год.

Позивач подав заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив суд зменшити розмір витрат з урахуванням принципів співмірності та розумності до 3 000,00 грн.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в засіданні 18.01.2024 року судом оголошено вступну та резолютивну частину додаткового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, дослідивши подані у справу докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз положень ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України свідчить про те, що співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката таким критеріям як складність справи та ціна позову, встановлюється судом за матеріалами справи, при цьому, відповідність зазначеного розміру критеріям часу, витраченого адвокатом, а також обсягу наданих послуг, встановлюється виключно за поданими учасниками справи доказами, зокрема, актами наданих послуг (щодо обсягу наданих послуг), детальним описом робіт (щодо витраченого часу на надання послуг).

Як убачається з матеріалів справи, з першою заявою по суті спору (відзив на позовну заяву) Відповідач подав суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, зокрема, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.

На підтвердження розміру відповідних витрат, відповідачем надані до суду наступні докази:

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- копію договору про надання правової допомоги від 08.08.2023 № 08/08/2023;

- копію акту від 18.08.2023 року

Згідно п. 1.1. Договору № 08/08/2023 Адвокат, керуючись Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити правничу допомогу у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень, бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу із захисту прав та законних інтересів Клієнта у справі № 904/4012/23 за позовом ТОВ «Герасимов Груп» до ПП «Нормер» про стягнення заборгованості за договором на транспортне обслуговування від 25.03.2020 № 25032020.

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги за цим договором є фіксованим та складає 25 000,00 грн., які сплачуються Клієнтом протягом 10 робочих днів з дати набрання законної сили рішенням у справі № 904/4012/23.

За наданим актом від 18.08.2023 року, для надання правничої допомоги за договором, Адвокатом витрачено 30 годин.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач просить суд зменшити суму витрат на правову допомогу до розумного розміру.

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейський суд з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23.01.2014, "Горковлюк та Кагановський проти України" від 04.10.2018).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом.

Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але і враховуючи також те, чи були вони розумними(§55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи вказане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Враховуючи викладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат Відповідача на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства "НОРМЕР" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРАСИМОВ ГРУП" (50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 14Б, ) на користь Приватного підприємства "НОРМЕР" (49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, 74, ) 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, про що видати наказ.

В решті заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 24.01.2024

Суддя О.В. Ліпинський