РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2024Справа № 910/16563/23
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант"

до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 48 673,49 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 48 673,49 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.10.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала отримана відповідачем 07.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за №250.

20.11.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

27.11.2023 до канцелярії (через систему «Електронний суд») від позивача надійшла відповідь на відзив.

05.12.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і Nсуті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

З постанови Золочівського районного суду Львівської області справа №445/351/22 від 07.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 25.02.2022 о 05 год. 00 хв на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава Руська, в напрямку м. Тернопіль, керував автомобілем Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем Opel Vectra д.н.з НОМЕР_2 , що рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вищезазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП .

Згідно із матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 ) була застрахована ОСОБА_2 (страхувальник) у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (страховик) згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205976943, строк дії договору з 00:00 21.09.2021 по 20.09.2022 включно, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

09.03.2022 на адресу ТДВ «СК «Мотор-Гарант» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про настання страхового випадку (вх. №718/АК від 09.03.2022).

31.01.2023 у порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача з заявою про страхове відшкодування звернувся власник ( ОСОБА_3 ) пошкодженого ТЗ Opel Vectra д.н.з НОМЕР_2 (вх. №215/АК від 31.01.2023).

Відповідно до розрахунку суми виплати страхового відшкодування та звіту про оцінку №31/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 03.04.2022 розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті власнику транспортного засобу Opel Vectra д.н.з НОМЕР_2 складає 89 346,98 грн. враховуючи вартість проведення даного експертного дослідження, що складає 4 000,00 грн., загальний розмірі страхового відшкодування становить 93 346,98 грн.

Згідно з страховим актом №155/23-ГПО від 08.03.2023 позивач вирішив виплатити (по договору страхування №205976943 від 20.09.2021, дата події 25.02.2022) страхове відшкодування в розмірі 93 346,98 грн.

10.03.2023 позивачем здійснено виплату ОСОБА_3 в розмірі 93 346,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5405 від 10.03.2023.

Водночас станом на дату ДТП (25.02.2022), цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3 ) була застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-203300910, строк дії договору з 00:00 26.03.2021 по 25.03.2022 включно, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн.. франшиза - 0,00 грн.

У зв`язку з вищезазначеним позивач керуючись Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСУ від 26.02.2020 №464/2020, звернувся до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" з заявою про відшкодування шкоди в порядку суброгації №392 від 15.03.2023, в якій просив протягом 15 днів з дати отримання заяви здійснити відшкодування шкоди в розмірі 48 673,49 грн.

Вищезазначена заява зареєстровано у відповідача 22.03.2023 за вх. №1674.

Як зазначено позивачем, після направлення вимоги ТДВ «СК «Мотор-Гарант» неодноразово зверталось до АТ «СГ «ТАС» для отримання відповідей та пояснень стосовно розгляду зазначеної регресної вимоги. Проте, оскільки на день подання позовної заяви АТ «СГ «ТАС» не виконало свого зобов`язання відшкодувати в порядку регресу шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 48 673,49 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.20-1.1 ст.20-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Відповідно до п.17.3 ст.17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Поряд із цим у відповідності до п.14.2 ст.14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно яких страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням наведених вище приписів п.14.2. ст.14, п.17.3. ст.17, п.20-1.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Nissan Almera (номер кузова НОМЕР_3 ), водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача (АТ «СК «ТАС») на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-203300910 та у позивача на підставі Полісу №205976943, суд дійшов висновку, що особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є позивач та відповідач.

У відповідності до ст.540 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Також згідно з п.2.1 затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.20 №464/2020 "Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Порядок), наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиний централізованій базі даних МТСБУ про інші внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладення внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.

Вказаний Порядок є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Відповідно до п. 3.1 Порядку страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом 1961 заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п.3.2 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

Пунктом 4.1 Порядку передбачено, що відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву.

Відповідно до п.5.1 Порядку страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Для реалізації зазначеного у цьому пункті права страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбачених статтею 35 Закону 1961. До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначеного розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Згідно з п.5.2 Порядку розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші Внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників, визначається у рівній частці) у залежності від розміру шкоди за формулами:

а) якщо визначений розмір шкоди є у межах страхової суми за відповідний тип шкоди за будь-яким із внутрішніх договорів страхування:

Ск = Св/Кс - Ф;

б) якщо розмір шкоди перевищує розмір страхової суми за відповідний тип шкоди за будь-яким із Внутрішніх договорів страхування, але не більший за сукупний розмір страхової суми за відповідний тип шкоди за усіма Внутрішніми договорами страхування:

Ск = (Св/Кс) - (Сш-Св)/Кс - Ф,

Де

Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика;

Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування;

Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку;

Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку;

Ф- розмір франшизи, визначений страховиком до якого заявником подана заява про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 5.3 Порядку, страховик за внутрішнім договором страхування якого настала подія, що має ознаки страхового випадку, але проведення виплати страхового відшкодування здійснено згідно з цим Порядком іншим страховиком і розмір шкоди не перевищує загального розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на момент настання страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, зобов`язаний здійснити страхове відшкодування такому іншому страховику протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування та у розмірі, визначеному відповідно до пункту 5.2 цієї статті.

Таким чином, сума страхового відшкодування становить 46 673,496 грн. (93 346,98 грн. (виплачена сума)/2 - 0,00 (франшиза)).

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 46 673,49 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач пропустив річний термін на звернення із заявою про страхове відшкодування і в силу п.37.1.4 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не має права на отримання страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначалось раніше, 25.02.2022 відбулося ДТП.

31.01.2023 (тобто на 340-й день з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди) ОСОБА_3 , якому належить пошкоджений транспортний засіб Opel Vectra д.н.з НОМЕР_2 , звернувся до ТДВ «СК «Мотор-Гарант» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування (вх. №215/АК від 31.01.2023).

Таким чином, у позивача були відсутні підстави для відмови у прийняті вказаної заяви про виплату страхового відшкодування та здійснення подальшого відшкодування потерпілій особі, оскільки процесуальні строки, визначені вищевказаними нормами законодавства, для подачі заяви про виплату страхового відшкодування не скінчилися (впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди), а відтак дії ТДВ «СК «Мотор-Гарант» є правомірними та обґрунтованими.

Згідно з п.36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

08.03.2023 (тобто на 38 (тридцять восьмий) день з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування) позивачем визнано подію, яка сталася 25.02.2022, страховим випадком, і на підставі Страхового акту №155/23-ГПО від 08.03.2023, Розпорядження №172 від 08.03.2023 здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 93 346,98 гри., що підтверджується платіжним дорученням №5405 від 10.03.2023.

Відповідно до абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Отже, строк для пред`явлення зворотної (регресної) вимоги до АТ «СГ «ТАС» пропорційно збільшується на кількість днів такого прострочення (340 днів).

Отже, ТДВ «СК «Мотор-Гарант» вже на 5 (п`ятий) день після здійснення виплати страхового відшкодування, звернулось до АТ «СГ «ТАС» з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування (вих. №392 від 15.03.2023) у розмірі 48 673,49 грн.

У зв`язку з вищезазначеним, на думку суду, заява про виплату страхового відшкодування надійшла до ТДВ «СК «Мотор-Гарант» 31.01.2023, в межах строків, визначених законодавством, на подання заяви про відшкодування. А тому, керуючись п. 36.2 ст. 36 та абз.5 п. 36.2 ст. 36 Закону України, ТДВ «СК «Мотор-Гарант» правомірно звернулось до відповідача із заявою (претензією) про відшкодування шкоди.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Берестейський, будинок 65, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" (69068, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул.. Вересаєва, будинок 3, ) страхове відшкодування в розмірі 48 673 (сорок вісім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 49 коп., судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий