ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 Справа № 914/2249/23

За позовом: Фізичної особи-підприємця Ващишина Ігоря Володимировича, с. Наварія Львівського району Львівської області,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Марич Любов Володимирівни, м. Стебник Львівського району Львівської області,

про стягнення 538'769,20 грн заборгованості,

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники сторін:

від позивача: О. Цибак,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу Акорд.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Ващишина Ігоря Володимировича до Фізичної особи-підприємця Марич Любов Володимирівни про стягнення 538'759,20 грн згідно договору оренди №02/02 від 01.02.2022, з яких: 276'276,00 грн вартість майна та 262'483,20 грн неустойка.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків щодо повернення орендованого за договором майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24 липня 2023 року справу № 914/2249/23 передано на розгляд судді Б. Яворському.

Ухвалою суду від 28.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; встановлено строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав. Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримана ним 04.08.2023, докази про що знаходяться в матеріалах справи. Подальший хід розгляду справи у підготовчому засіданні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Ухвалою від 21.11.2023 суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу № 914/2249/23 до судового розгляду по суті. Явка сторін обов`язковою не визнавалась. Вказана ухвала була надіслана відповідачу на його офіційну адресу, а також на електронну адресу представника, і таку відповідач отримав.

Представник позивача у судове засідання 15.01.2024 з`явився, вважав за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Відповідач участь повноважного представника у судові засідання не забезпечував, правом на подання відзиву не скористався, проти позову не заперечив. При цьому, відповідач ознайомлений про наявність даного спору, адже неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та подальші засідання суду, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, адже участь представників сторін у судовому засіданні обов`язковою не визнавалась і відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 15.01.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

15 березня 2021 року ФОП Ващишиним Ігорем Володимировичем (покупець) та Приватним підприємством ТЕРМОБУД-КИЇВ (постачальник) укладено договір поставки №15/03, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити кошти за товар, а саме - риштування будівельне.

Риштування будівельне в загальній кількості 3564 шт. було передане позивачеві згідно з договором поставки, що підтверджується накладними №№РН-0001 РН-0004 та квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 15.03.2021, №2 від 07.04.2021, №3 від 13.05.2021 та №4 від 17.06.2021.

01 лютого 2022 року ФОП Ващишиним Ігорем Володимировичем (орендодавець) та ФОП Марич Любов`ю Володимирівною (орендар), укладено договір оренди №02/02, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне використання наступне майно - риштування будівельне, що належить орендодавцю на праві власності або іншого майнового права. Кількість об`єкта оренди становить суму одиниць, передбачених актами прийому-передачі об`єкта оренди (п. 1.1. договору).

Вартість об`єкта оренди виражається в національній валюті України та визначається в актах приймання-передавання обладнання (п.1.1.2 договору).

Строк оренди починається з 01.02.2022 та закінчується 31.12.2022 (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 4.1 договору вартість орендної плати за користування об`єктом оренди становить 1,2 грн за метр квадратний за 1 робочий день в т.ч. ПДВ. Робочими днями вважаються 6 днів на тиждень. До робочих днів не враховуються святкові дні. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця, шляхом перерахування авансового платежу у розмірі 100% вартості об`єкта оренди на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі виставленого рахунку за 15 календарних днів. Наступні платежі проводяться аналогічно шляхом перерахування авансового платежу у розмірі 100% вартості об`єкта оренди на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі виставленого рахунку за 15 календарних днів до моменту закінчення строку оренди об`єкта (п. 4.3 договору).

Об`єкт оренди вважається переданим орендодавцем та прийнятий орендарем з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання об`єкта оренди (п.5.4 договору).

За умовами п.6.3.6 та п.8.1 договору орендар зобов`язався після припинення строку оренди повернути орендодавцю об`єкт, що орендується в такому самому стані, в якому воно було на момент його передачі орендарю, без пошкоджень. Після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний протягом 2 (двох) днів повернути орендований об`єкт орендодавцю разом з тарою, упакуванням та технічною документацією (комплектно) за актом прийому-передачі об`єкта оренди. Дата повернення об`єкта, що орендується, є дата вказана у акті прийому-передачі (п.8.6 договору).

Сторони у п.9.5 договору погодили, що у разі порушення орендарем строку повернення об`єкта, що орендується, понад сім календарних днів, від дати закінчення оренди п. 3.1 цього договору, орендар визнає та зобов`язується сплатити протягом двох календарних днів з моменту настання даного порушення повну вартість об`єкта.

Договір діє до 31 грудня 2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.11.2 договору).

На виконання умов договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято в строкове, платне користування майно, що підтверджується актом прийому-передачі об`єкта, що орендується від 01.02.2022. Загальна площа об`єкта оренди (комплекту) 744,0 кв.м.

03.12.2022 позивач надіслав відповідачу повідомлення від 30.11.2022 про закінчення строку договору оренди №02/02 від 01.02.2022 та повернення орендованого майна, з вимогою не пізніше 03.01.2023 з`явитися за адресою: Львівська область, м. Пустомити, вул. Грушевського, 25 з метою повернення орендованого об`єкта і складання акту прийому-передачі об`єкта оренди, згідно з умовами договору оренди, однак таке повернулось відправнику.

Рішеннями Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 у справі №914/1919/22 та від 05.05.2023 у справі №914/672/23 з ФОП Марич Л.В. стягувалася заборгованість по орендній платі за користування будівельним риштуванням на користь ФОП Ващишина І.В.

Позивач стверджує, що відповідач після закінчення договору майна з оренди не повернув. Вартість об`єкта оренди згідно накладних №РН-0001 від 15.03.2021, №РН-0002 від 07.04.2021, №РН-0003 від 13.05.2021 та №РН-0004 від 17.06.2021 складає 276'276,00 грн. Вказану суму згідно умов п.9.5 договору просить стягнути з відповідача.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 262483,20 грн неустойки за час прострочення повернення майна.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди обладнання № 02/02 від 01.02.2022.

Відповідно до ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом частини першої статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - повернути наймодавцеві річ.

Як уже відзначалося, договір припинив свою дію 31.12.2022.

Суд звертає увагу на те, що після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Матеріалами справи не містять доказів повернення майна з оренди, тому суд дійшов висновку про порушення відповідачем свого зобов`язання щодо виконання п.8.1 договору. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 276'276,00 грн вартості орендованого майна підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню, адже сторони у п.9.5 договору погодили, що у разі порушення орендарем строку повернення об`єкта оренди, орендар визнає та зобов`язується сплатити протягом двох календарних днів з моменту настання даного порушення повну вартість об`єкта.

Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати суд відзначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач після закінчення строку дії договору не повернув орендоване обладнання.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

Норма наведеної статті є охоронною і особливим заходом цивільної відповідальності (неустойкою) за користування річчю за час прострочення повернення її наймодавцеві у разі припинення договору найму.

Частиною 1 ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.

За висновком суду, неповернення орендованого обладнання за договором після закінчення строку дії цього правочину відбулося виключно з вини самого орендаря, який не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди у визначений договором строк. Докази, які спростовують означений висновок, у матеріалах справи відсутні.

Отже, неповернення майна з орендного користування у визначений договором строк є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Положенням п.4.1 договору сторони погодили розмір орендної плати (1,2 грн за метр квадратний за 1 робочий день, в т.ч. ПДВ. Робочими днями вважаються 6 днів на тиждень. До робочих днів не враховуються святкові дні).

Судом встановлено, що у відповідача обов`язок повернення будівельного рештування, з урахуванням ст.253 ЦК України, виникло 03.01.2023. Відтак, стягненню з відповідача підлягає неустойка у розмірі 262'483,20 грн, що становить подвійний розмір орендної плати (892,80 грн/р.день*2) за користування обладнанням після закінчення терміну оренди упродовж 147 робочих днів.

Враховуючи той факт, що відповідач доводів позовної заяви не спростував та не надав суду вірогідних, достатніх і допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується квитанцією № від 21.07.2023.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Марич Любові Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Ващишина Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 276'276,00 грн заборгованості, 262'483,20 грн. вартості орендованого майна та 8'081,54 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.01.2024.

Суддя Б. Яворський.