РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024Справа № 910/14914/23

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

про стягнення 22 463,73 грн.

Суддя Борисенко І. І.

без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (далі - ПрАТ "СГ "ТАС", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 22 463,73 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 21.01.2022 у місті Львові, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 99 958,88 грн. (відповідно до рахунку СТО № від 17.02.2022). Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ПрАТ "СГ "ТАС" відшкодувало частково - на суму 64 127,91 грн.

У позові позивач просить стягнути з відповідача частину несплаченого страхового відшкодування у сумі 22 463,73 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.09.2023 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач у встановлений законом строк надав суду відзив, у якому позов не визнав, зазначив, що він не погоджується із розміром заподіяної шкоди, вказаним в рахунку-фактурі СТО (ФОП Баранця Ю. Р.) № від 17.02.2022, де вартість відновлювального ремонту визначена без урахування коефіціенту фізичного зносу. А наданий звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП Городецького Я. Б. № 284/22 від 19.02.2022 складений за завищеними цінами. Посилаючись на такі обставини, відповідач надав звіт суб`єкта оціночної діяльності Берегового В. М., виконаного на його замовлення, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіціента фізичного зносу автомобіля склала 66 627,91 грн. На підставі вказаного звіту та з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу та франшизи відповідач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 64 127,91 грн., тому просив відмовити у задоволенні позову.

01.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти доводів відповідача заперечив, вважав їх необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив та інші заяви по суті справи, а також додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1685/21-Т/ЛВСС від 15.12.2021, укладеного ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ОСОБА_1 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21.01.2022 у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача вищевказаного транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "БМВ", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого вказаним транспортним засобам були завдані механічні пошкодження.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 18.02.2022 у справі № 465/581/22 за фактом вказаної ДТП водій ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Згідно зі звітом про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 284/22 від 19.02.2022, наданого позивачем, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 86 591,65 грн., а за рахунком-фактурою СТО (ФОП Баранець Ю. Р.) № від 17.02.2022 - 99 958,88 грн.

У подальшому на підставі вказаного рахунку СТО та страхового акту № 006.00151522-1 від 18.02.2022, позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 99 958,88 грн., з яких частину коштів - в сумі 80 010,38 грн. перерахував на рахунок СТО платіжним дорученням № 10204943 від 21.02.2022, а 19 948,50 грн. - зарахував відповідно до взаємозаліку з оплатою страхової премії.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України ?визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, яка керувала автомобілем "БМВ", державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СГ "ТАС" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/205918155.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "Арсенал Страхування"), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що позивач (ПрАТ "СК "Арсенал Страхування") 16.03.2022, із дотриманням річного строку, передбаченого положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", звернувся до страховика винної особи - ПрАТ "СГ "ТАС" із заявою про компенсацію страхового відшкодування, на суму 99 958,88 грн., що була сплачена потерпілій особі.

У відповідь на вказану вимогу, відповідач відшкодував позивачу суму страхової виплати 64 127,91 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 270374 від 06.06.2022.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вважає вказану суму недостатньою для відшкодування витрат, понесених ним за договором добровільного страхування, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача решту страхової виплати, що становить 22 463,74 грн.

Перевіривши вказані доводи позивача, суд врахував наступне.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

Отже застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля у спірних відносинах є обов`язковим.

Разом з тим позивач визначив суму страхового відшкодування без урахування фізичного зносу, на підставі рахунку СТО № від 17.02.2022, згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, склав 99 958,88 грн.

Зі свого боку, відповідач надав звіт суб`єкта оціночної діяльності Берегового В. М. № 53376 від 27.09.2023, згідно з яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 66 627,91 грн.

Проте, указаний звіт суд вважає неналежним доказом у справі, оскільки експертом не був проведений особистий огляд пошкодженого автомобіля, про що експерт вказав у акті огляду, а вказаний звіт був сформований на підставі наданого позивачем рахунку СТО № від 17.02.2022 та фотографій, наданих відповідачу позивачем. Про ці обставини вказує і позивач, та наголошує, що автомобіль марки "Фольксваген" для огляду експерту відповідача не надавався.

Натомість, у матеріалах справи наявний звіт суб`єкта оціночної діяльності Городецького Я. Б. № 284/22 від 19.02.2022 (дата оцінки 09.02.2022), який було виконано на замовлення позивача за результатами фактичного огляду пошкодженого автомобіля "Фольксваген", та відповідно до якого вартість шкоди, заподіяної власнику цього автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,4264), склала 86 591,65 грн.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Звіт суб`єкта оціночної діяльності Городецького Я. Б. № 284/22 від 19.02.2022 (дата оцінки 09.02.2022) суд вважає більш вірогідним доказом підтвердження реального розміру збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, що складає 86 591,65 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових 0,4264 %).

Стосовно доводів відповідача про зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ від вартості запасних частин, суд зазначає наступне.

Так, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У таких випадках суду слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц.

Як вбачається з платіжного доручення № 10204943 від 21.02.2022 № від 17.02.2022 кошти страхового відшкодування позивачем сплачувались на рахунок СТО (ФОП Баранця Ю. Р.), проте, доказів, що дана особа є платником ПДВ у матеріалах справи немає, тому встановлений розмір страхового відшкодування на суму ПДВ не зменшується.

Водночас судом враховано, що статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № ЕР/205918155 ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 130 000,00 грн., а франшиза - 2 500,00 грн., тому розмір страхового відшкодування зменшується на цей розмір франшизи.

Судом також встановлено, що 06.06.2022 відповідач частково сплатив позивачу страхове відшкодування у сумі 64 127,91 грн., тому відшкодуванню відповідачем підлягає сума у розмірі 19 963,74 грн. (86 591,65 грн. - 2 500,00 грн. - 64 127,91 грн.), а не 22 463,74 грн. як вважає позивач.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про стягнення страхового відшкодування у сумі 22 463,73 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 65, ідентифікаційний код 30115243) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування в сумі 19 963 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 74 коп. та судовий збір в сумі 2 385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) грн. 30 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 16 січня 2024 року.

Суддя Борисенко І. І.