ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1735/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання - Андрущенко В.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Клачок Б.О., за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" - адвоката Доніної Л.А. та представника Фізичної особи підприємця Кіктенко Світлани Павлівни - адвоката Клачок Б.О. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Кіктенко Світлани Павлівни

на рішення Господарського суду Одеської області

від 11 серпня 2023 року (повний текст складено 17.08.2023)

у справі №916/1735/23

за позовом: Фізичної особи підприємця Кіктенко Світлани Павлівни

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д"

про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення та стягнення завданих збитків з підстав порушення прав власника, -

суддя суду першої інстанції: Демешин О.А.

місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 17.01.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини додаткової постанови.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 у справі №916/1735/23 частково задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Кіктенко Світлани Павлівни та частково скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення. Прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано укладеним між Фізичною особою-підприємцем Кіктенко Світланою Павлівною та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" Договір найму (оренди) нежитлового приміщення у будинку №59 Д по вулиці Академіка Вільямса, місто Одеса, загальною площею 127,5 м2 в редакції, запропонованій позивачем, але з виключенням з пункту 6.1 Договору фрази "а саме до " 25" квітня 2023 року." В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/1735/23 залишено без змін.

18.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" - адвоката Доніної Л.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача 8 517,50 грн. у якості витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім, у зв`язку з апеляційним переглядом рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/1735/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 заяву представника ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" про стягнення витрат на правову допомогу за апеляційний перегляд справи №916/1735/23 призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.12.2023 о 12:30 год.

22.12.2023 до суду апеляційної інстанції від представника ФОП Кіктенко Світлани Павлівни - адвоката Клачок Б.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім в суді першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 було відкладено розгляд вищенаведених заяв представників сторін, з урахуванням клопотання представника ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" про відкладення судового засідання у справі №916/1735/23 на 17.01.2024 року о 10:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні 17.01.2024 вказав, що заявлені ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та підлягають зменшенню, оскільки фактично позиція відповідача при апеляційному перегляді справи №916/1735/23 є аналогічною позиції, яка висловлювалась представником в суді першої інстанції, відзив на апеляційну скаргу не містив нових обставин, які потребували додаткового аналізу стороною відповідач, а сам відзив на апеляційну скаргу дублював відзив на позовну заяву ФОП Кіктенко Світлани Павлівни та ухвалене судом першої інстанції судове рішення. Також адвокат Клачок Б.О. підтримала подану заяву про стягнення адвокатських витрат та просила задовольнити останню.

В судове засідання 17.01.2024 представник ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. При цьому, 17.01.2024 від представника відповідача - адвоката Доніної Л.А. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви представника ФОП Кіктенко Світлани Павлівни - адвоката Клачок Б.О. щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім в суді першої інстанції. Однак, вказане клопотання представника відповідача було отримано судовою колегією вже після початку судового засідання, а тому, залишається судом без розгляду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, що у даному судовому засіданні не вирішується спір по суті, що відповідних доказів достатньо для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного перегляду справи №916/1735/23 без участі представника ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д".

У судовому засіданні 17.01.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши заяви представників сторін про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч.4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні вказаних положень законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

У даному контексті судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18, згідно з якою розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Також апеляційна колегія звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.05.2019 у справі №922/576/18, де суд касаційної інстанції зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказану правову позицію щодо застосування положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд, висловив, зокрема, у постановах від 03.05.2019 у справі №910/10911/18, від 14.05.2019 у справі №922/576/18, від 29.05.2019 у справі №910/10483/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 25.06.2019 №916/1340/18.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Щодо заяви представника ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи до уваги те, що заява про розподіл судових витрат надана представником ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" до винесення постанови - у відзиві на апеляційну скаргу, а докази понесення судових витрат - протягом п`яти днів, після її прийняття, колегія суддів зазначає про дотримання строків подання вказаної заяви, встановлених ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування клопотання про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає, що з метою захисту своїх прав та інтересів у спорах з позивачем, ним 01.01.2023 було укладено з адвокатом Доніної Людмилої Анатоліївної договір про надання правових послуг, за якими відповідачем понесені витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 8 517,50 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявник надав суду копії наступних документів:

1) договір б/н від 01.01.2023 про надання правових послуг;

2) Акт прийому передачі від 16.12.2023 наданих послуг по договору б/н від 01.01.2023 про надання правових послуг на загальну суму 8 517,50 грн;

3) довідку адвоката від 16.12.2023 №40 по здійснення оплати наданих послуг у розмірі 8 517,50 грн.

Судом встановлено, що представником відповідача у даній справі була адвокат Доніна Л.А., яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВН №313163 від 16.12.2023 та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю від 20.02.2013 №2554.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідачем надано належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката.

Апеляційний суд також враховує, що у даному випадку апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду було подано позивачем, що змусило відповідача звернутись до адвоката за правовою допомогою та, відповідно, понести відповідні витрати.

При цьому, з огляду на предмет та підстави позовних вимог у справі, виходячи з характеру спірних правовідносин, приймаючи до уваги виконаний у даній справі адвокатом обсяг робіт, суд зазначає, що розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 8 517,50 грн. є обґрунтованим порівняно зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг та їх обсягом.

Суд, розподіляючи витрати за послуги адвоката, приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи договір про надання правових послуг та акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням конкретного переліку послуг, які надано, є підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката, адже відповідні витрати є доведеними та документально обґрунтованими, а також відповідають критеріям реальності, розумної необхідності таких витрат та співмірності зі складністю справи.

При цьому, судова колегія враховує, що жодного заперечення проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, від позивача не надійшло, а відсутність клопотання сторони про зменшення витрат на професійну правову допомогу виключає можливість суду самостійно зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі №904/65/18.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги законодавства та зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги і задоволення лише одної позовної вимоги з двох заявлених, судова колегія вказує, що судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача частково - у розмірі 4 258,75 грн.

З огляду на вказане, заява представника ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" - адвоката Доніної Л.А. щодо стягнення з ФОП Кіктенко Світлани Павлівни судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з апеляційним переглядом справи №916/1735/23, підлягає задоволенню у сумі 4 258,75 грн.

Щодо заяви представника ФОП Кіктенко С.П. про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції.

Посилаючись на те, що за результатом розгляду апеляційної скарги позивача, апеляційним судом не було здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції, з урахуванням часткового скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог, представник ФОП Кіктенко С.П. просить стягнути з ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., які були понесені в суді першої інстанції.

У контексті наведеного судова колегія зазначає, що проаналізувавши матеріали справи та наявні у них докази, апеляційним судом (станом на дату винесення вищевказаної постанови) було встановлено відсутність у матеріалах справи документального підтвердження витрат на правову допомогу, які повинні були бути надані позивачем в суді першої інстанції, що унеможливило задоволення вимог ФОП Кіктенко С.П. про відшкодування відповідних витрат при розгляді справи №916/1735/23 у місцевому господарському суді, що унеможливило розгляд вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу на те, що долучені до заяви від 22.12.2023 представником позивача - адвокатом Клачок Б.О. документи, а саме: копія Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №1 від 20.02.2023, укладеного між ФОП Кіктенко С.П. та адвокатом Б.О. Клачок; копія Додаткової угоди №3 від 01.07.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №1 від 20.02.2023, укладеного між ФОП Кіктенко С.П. та адвокатом Б.О. Клачок; детальний опис наданої адвокатом Б.О. Клачок професійної правничої (правової) допомоги на користь ФОП Кіктенко С.П. за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №1 від 20.02.2023 та додатковою угодою №3 від 01.07.2023 до Договору, були надані адвокатом лише в суді апеляційної інстанції, після винесення постанови від 13.12.2023 у справі №916/1735/23, проте, з пропуском 5-ти денного строку, встановленого у ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, як зазначалось вище, згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, обов`язковою умовою подання до суду доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу є звернення до суду із такими доказами в межах встановленого законом строку для подання доказів або його поновлення за рішенням суду, а саме дотримання встановленого приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду (у разі неподання доказів до закінчення судових дебатів та за умови наявності відповідної заяви, зробленої до закінчення останніх).

Верховний Суд у додатковій постанові від 03.03.2021 у справі №912/354/20 наголошує, що докази, які стосуються розміру судових витрат подаються у суворо визначені кодексом строки: до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На виконання вимог ст. 124 Господарського процесуального України, сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. була зазначена позивачем у попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат, вказаному у позовній заяві. Також, матеріалами справи підтверджується надання позивачу правової допомоги і складання процесуальних документів у справі в суді апеляційної інстанції адвокатом Клачок Б.О., згідно з ордером серії ВН №1241945 від 25.04.2023 (т. 1 а.с. 65) та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №004618 від 22.11.2021 (т. 1, а.с. 66).

Водночас, жодного доказу (договору про надання правничої допомоги, опису наданих адвокатом послуг, актів приймання-передачі наданих послуг) на підтвердження надання адвокатом послуг з професійної правничої допомоги, їх виду, обсягу, вартості тощо, як протягом розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи №916/1735/23 позивачем до суду взагалі не було надано.

Постанова Південно-західного апеляційного суду у даній справі була винесена 13.12.2023, тобто, враховуючи вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України, кінцевим строком на подання представником позивача вищенаведених доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, було 18.12.2023.

Проте, як вже було зазначено вище, представник ФОП Кіктенко С.П. - адвокат Клачок Б.О. надіслала до суду відповідні документи лише 22.12.2023 за допомогою системи «Електронний суд», що свідчить про недотриманням позивачем строків подання доказів понесення судових витрат в суді першої інстанції, встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судова колегія наголошує, що клопотання про поновлення строку на подання відповідних доказів представником позивача не заявлялось.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що для реалізації права на отримання компенсації витрат на правничу допомогу та подачу додаткових доказів, ФОП Кіктенко С.П. мала виконати свій обов`язок - подати такі докази протягом п`яти днів з дня ухвалення постанови або навести поважні причини пропуску такого строку, проте, не здійснила такі дії, судова колегія зазначає, що подані представником позивача - адвокатом Клачок Б.О. докази про понесення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції залишаються без розгляду на підставі ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, без розгляду відповідно залишається заява від 22.12.2023 представника ФОП Кіктенко С.П. - адвоката Клачок Б.О. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 18.04.2023 у справі №922/1116/22, у додаткових постановах від 27.06.2023 у справі №911/3730/16, від 13.06.2023 у справі №740/612/19 тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 169, 244, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" - адвоката Доніної Л.А. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційним переглядом справи №916/1735/23 - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Кіктенко Світлани Павлівни ( АДРЕСА_1 ; ІН: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" (код - 40587458; 65122, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 59 Д) витрати на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 258,75 грн.

Заяву представника Фізичної особи підприємця Кіктенко Світлани Павлівни - адвоката Клачок Б.О. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції - залишити без розгляду.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 18.01.2024.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.