ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. Справа№ 910/8332/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023

у справі № 910/8332/22 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 5758,56 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 5758,56 грн пені за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5590187 (далі - договір № АІ/5590187).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви і послуг адвоката позивача покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал". Витрати відповідача на правничу допомогу покладено на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача 1500,00 грн витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не надало підписаного ним та Адвокатським об`єднанням "Інс.Лоу Груп" акта приймання-передачі наданих послуг, як і не подало доказів оплати таких послуг.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8332/22 в частині розподілу судових витрат та прийняти нове рішення про задоволення заяви відповідача про стягнення судових витрат з позивача.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

При цьому, відповідач зазначає, що ним у встановлений процесуальний строк було надано місцевого господарського суду докази понесення відповідачем у майбутньому витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Враховуючи, що договір із адвокатським об`єднанням містить відкладальну умову щодо оплати послуг, на думку відповідача, посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішення про надання акту приймання-передачі виконаних робіт є надмірним формалізмом.

Узагальнений виклад позиції позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі № 910/8332/22 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/8332/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8332/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.08.2022 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (позивача) надійшла позовна заява про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України (відповідача) 5758,56 грн заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5590187.

18.08.2023 відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою, у якій просив суд стягнути з позивача на користь відповідача 1500,00 грн витрат на правову допомогу.

З наявних у справі матеріалів вбачається.

12.10.2021 відповідач (замовник) уклало з Адвокатським об`єднанням "Інс.Лоу Груп" (виконавець) договір №4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права (надалі - договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права.

Згідно з п. 4.1 договору надання послуг замовнику здійснюється на підставі договору та додаткових угод до нього, які є його невід`ємними частинами. У додатковій угоді обов`язково зазначаються відомості про справу, за якою надаються послуги, якщо здійснення дій спрямовано на врегулювання наявної дебіторської чи кредиторської заборгованості замовника.

У п. 4.7.3 договору сторони визначили, що послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг із дотриманням умов, викладених у пп. 4.7.1 та пп. 4.7.2 п. 4.7 договору.

Вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається таким чином: 1500 грн - у справі, в якій ціна позову визначена в межах від 5000 до 9999 грн (пп 5.2.3, п. 5.2 договору).

Оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акта приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах із матеріалами справи (п. 5.3 договору).

Згідно з додатковою угодою № 799 від 05.09.2022 замовник передав, а виконавець прийняв завдання на ведення від імені замовника в тому числі справи № 910/8332/22.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви і послуг адвоката позивача покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал". Витрати відповідача на правничу допомогу покладено на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, предметом розгляду в апеляційній інстанції є законність відмови у стягненні з позивача на користь відповідача 1500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, за змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала на тому, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, згідно із зазначеною нормою гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - у разі фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом у наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість (однієї) години роботи того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Враховуючи, що до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але у розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору і привели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

А тому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Матеріали справи свідчать, що правову допомогу відповідачу у даній справі надавав адвокат Проц А.В., який діяв на підставі довіреності відповідача № 6-01/126 від 21.12.2021 та № 6-01/52 від 06.12.2022, виданих на виконання відповідного договору.

Рішення в цій справі ухвалене місцевим господарським судом в порядку спрощеного провадження (без виклику сторін) 11.10.2023 після того, як ухвалою від 11.10.2023 суд першої інстанції поновив провадження у справі, яке було зупинене 03.11.2022 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/16870/21, у якій позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", відповідачем - Моторне (транспортне) страхове бюро України, а предмет спору аналогічний предмету у справі № 910/8332/22, рішення в якій переглядається.

За таких підстав, станом на час поновлення провадження та ухвалення судового рішення по суті спору (початок другої декади жовтня 2023 року) і не могло бути акта приймання-передачі наданих правових послуг та доказів їх оплати, які могли з`явитись лише в листопаді. При цьому заява про стягнення судових витрат з посиланнями на судову практику і умови договору була подана відповідачем до суду 18.08.2023.

Колегією суддів зауважує на тому, що не зважаючи на те, що відповідач не надав доказів оплати наданої йому професійної правничої допомоги, витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (близька за змістом правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформована у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

З урахуванням наведеного, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні поданої відповідачем заяви та вважає наявними підстави для стягнення з позивача на користь відповідача 1500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у цій справі в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви відповідача про стягнення 1500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу судових витрат.

Отже, наведені відповідачем доводи у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційних скарг

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні в частині його оскарження, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягають задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у цій справі в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви відповідача про стягнення 1500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/8332/22 - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову допомогу.

3. Викласти пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.10. 2023 у справі №910/8332/22 в наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, місто Полтава, вулиця Колективна, будинок 10; ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; ) 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот грн 00 коп) витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції".

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 11.10. 2023 у справі № 910/8332/22 залишити без змін.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/8332/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська