ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. Справа№ 910/7678/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Баранецька М.Р. - адвокат

від відповідача: Литвиненко М.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023

у справі № 910/7678/23 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі", м. Київ

про стягнення 382 962, 37 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У травні 2023 року до Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" (далі - ТОВ "АДМ Енерджі", відповідач) про стягнення 382 962, 37 грн. заборгованості, з яких пеня - 133007,33 грн, штраф - 249 955,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав обов`язку з поставки належного товару за договором № від 24.11.2022 про закупівлю товарів "Знаряддя (Набори інструментів)".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ТОВ "АДМ Енерджі" на користь АТ "Укртрансгаз" 66 503,66 грн - пені, 67 175,41 грн - штрафу за недопоставлений товар, 57 802,10 грн - штрафу за поставку неякісних товарів та судовий збір у розмірі 2 872,22 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заявленої позивачем пені та штрафу.

Проте, задовольняючи вказані позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив з того, що у даному конкретному випадку є можливим зменшення розміру нарахованої позивачем пені та штрафу на 50 %, а саме стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 66 503, 66 грн, штрафу за недопоставлений товар понад 30 днів в розмірі 67 175, 41 грн. та штрафу за поставку неякісних (некомплектованих) Товарів в розмірі 57 802, 10 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 09.08.2023 АТ "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Прийняти в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги АТ "Укртрансгаз"; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу.

Зокрема, скаржник зазначає, що не погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення на 50 % пені та штрафу у даній справі, оскільки нараховані у даній справі штрафні санкції не є надмірно великими у порівнянні з не виконаним вчасно зобов`язанням відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023, матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А., судді - Хрипун О.О., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7678/23.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 до надходження до суду матеріалів справи.

21.09.2023 матеріали справи № 910/7678/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А., судді - Хрипун О.О., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23, справу № 910/7678/23 призначено до розгляду на 30 жовтня 2023 року о 10 год. 00 хв.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 справу № 910/7678/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23, розгляд апеляційної скарги АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 відбудеться 30.11.2023 об 11 год 40 хв.

У зв`язку з відрядженням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. з 26.11.2023 по 02.12.2023 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 розгляд апеляційної скарги АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 призначено на 09 січня 2024 року о 10 год. 40 хв.

Явка представників сторін.

У судове засідання 09.01.2023 з`явився представник позивача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі № 910/7678/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги АТ "Укртрансгаз"; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 09.01.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, оскаржуване рішення місцевого господарського суду просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, між АТ "Укртрансгаз" (Покупець) та ТОВ "АДМ Енерджі" (Постачальник) було укладено договір № від 24.11.2022 про закупівлю товарів "Знаряддя (Набори інструментів)" (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця "Знаряддя (Набори інструментів)" (далі - Товари), зазначені у специфікації, яка наведена в Додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Ціна Договору становила 1 343 508,34 грн., у тому числі ПДВ - 223 918,06 гри. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 12.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє по "31" березня 2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Згідно пункту 5.1 Договору - Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Згідно додатку 1 (Специфікація) до Договору Сторони передбачали постачання Товарів Постачальником за наступними строками (зазначається кількість календарних днів з дати укладання договору). Набір інструментів наведені в Додатку 1 до Договору мали бути поставлені протягом 60 днів з дати укладення Договору.

Право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товарів Постачальником Покупцю в місці поставки (пункт 5.6 Договору).

Приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутності у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів. Такі претензії можуть бути заявлені Покупцем Постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним законодавством України (пункт 5.7 Договору).

Датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13 цього Договору (пункт 5.8 Договору).

Відповідно до пп. 6.3.1. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором.

17.02.2023 Відповідач здійснив часткову поставку Товарів на суму 578 021,03 грн. згідно видаткових накладних №25 та №17.

За результатом перевірки комісії Позивача з приймання даної продукції було виявлено невідповідність п. п. 1.7 продовження Додатку до Договору, а саме, в п. п. 1.7 вказано, що виробник має бути SATRA TOOLS, а фактично було поставлено продукцію виробництва DNIPRO-M.

Таким чином дана продукція не відповідала п. п. 1.7 Технічних вимог і якісних характеристик предмету закупівлі (Додаток 1 до Договору) та не могла бути оприбуткована та використана за призначенням.

Відповідно до п. 7.3 Договору за порушення Постачальником умов цього Договору щодо якості (комплектності) Товарів Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектованих) Товарів.

Листом №1001ВИХ-23-1627 від 06.03.2023 позивач направив ТОВ "АДМ Енерджі" Акт невідповідності продукції №64 від 28.02.2023 разом з вимогою про заміну Товару та сплату штрафу за поставку неякісного Товару.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в порушення умов Договору Відповідачем не було поставлено Позивачу товар, що зазначений у Додатку 1 до Договору.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку поставити належний товар Позивачем нараховано штрафні санкції, а саме пеню 0,1% від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки у розмірі 133 007,33 грн. та штраф 10% від вартості недопоставленого товару понад 30 днів у сумі 134 350,83 грн.

Крім того позивач зазначив, що відповідно до п. 7.3 Договору відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 % вартості неякісних (некомплектованих) Товарів у розмірі 115 604,21 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Як встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду за доводами та вимогами апеляційної скарги позивача, рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови місцевим господарським судом у стягненні з постачальника пені у розмірі 66 503, 66 грн., штрафу за недопоставлений товар понад 30 днів в розмірі 67 175, 41 грн. та штрафу за поставку неякісних (некомплектованих) Товарів в розмірі 57 802, 10 грн., що аргументовано відсутністю підстав для зменшення їх розміру у відповідності до вимог ст. 233 Господарського кодексу України.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що у відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, у даному випадку питання щодо законності та обґрунтованості нарахування позивачем неустойки відповідачу апеляційним господарським судом не переглядаються, оскільки вказане вирішене місцевим господарським судом під час ухвалення рішення та не заперечується сторонами.

Водночас предметом апеляційного перегляду є обставини, враховані судом першої інстанції, які слугували підставами для зменшення нарахованих позивачем пені та штрафу, належних до сплати відповідачем.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Судами у даній справі встановлено та не оспорюється сторонами, що між позивачем та відповідачем у даній справі виникли правовідносини у сфері постачання товарів та те, що постачальником, всупереч умов договору належним чином не виконано зобов`язання щодо постачання товарів в частині дотримання строків поставки та якості поставлених товарів внаслідок чого, позивачем нараховано пеню та штраф.

Суд першої інстанції у даній справі, встановивши підстави для зменшення нарахованої пені та штрафу, дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача належить сума пені у розмірі 66 503, 66 грн., штрафу за недопоставлений товар понад 30 днів в розмірі 67 175, 41 грн. та штрафу за поставку неякісних (некомплектованих) Товарів в розмірі 57 802, 10 грн., з чим не погодився позивач та звернувся до апеляційного господарського суду з відповідною апеляційною скаргою.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги зазначає таке.

Суд першої інстанції, скориставшись своїми дискреційними повноваженнями, за власною ініціативою зменшив належні до стягнення відповідачу суми нарахованих позивачем пені та штрафу, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Крім цього, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Разом з тим, чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

При цьому, зменшення неустойки (пені та штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої та відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок наявний у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №925/577/21, від 28.06.2022 року у справі №902/653/21).

Так, у п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 року у справі №910/353/19).

Разом з тим, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (постанова Верховного Суду від 13.01.2020 року у справі №902/855/18).

Відтак, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (п. 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 року у справі № 905/1409/21).

Приймаючи до уваги наведене, та те, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині несвоєчасної поставки товару, та те, що неустойка як вид відповідальності не має на меті надмірне збагачення кредитора за рахунок боржника, з урахуванням майнових інтересів обох сторін колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про зменшення розміру нарахованої позивачем пені та штрафу на 50 %.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що таке зменшення є розумним та оптимальним балансом наслідків як для позивача, так і для відповідача.

З огляду на вказане колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі про відсутність підстав для зменшення розміру заявлених пені та штрафу та не вважає їх такими, які є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки, по - перше, у даному випадку підставність для застосування до відповідача штрафних санкцій взагалі судом апеляційної інстанції не переглядається у зв`язку із неоскаржуваністю вказаного висновку суду, яким факт настання у відповідача обов`язку по сплаті неустойки позивачу встановлено, а по - друге, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні фактично викладено правову оцінку підставам для зменшення нарахованої позивачем неустойки, які обґрунтовуються, зокрема, відсутністю належних та допустимих доказів з боку позивача про завдання йому збитків, які виникли внаслідок неправомірних дій постачальника.

Знову ж таки, посилання скаржника на те, що суд першої інстанції в порушення ст. 233 Господарського кодексу України, при вирішенні питання щодо зменшення пені не надав оцінку винятковості випадку зменшення пені та штрафу, з урахуванням інтересів сторін, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначених скаржником в апеляційні скарзі обставин та факту існування понесених ним збитків, через пропуск установленого договором строку поставки відповідачем відповідного товару.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що зменшення судом першої інстанції розміру штрафу є суб`єктивним правом суду при оцінці наданих доказів, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів. При цьому такі дії суду не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині при відсутності інших порушень норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 66 503 грн. 66 коп. - пені, 67 175 грн. 41 коп. - штрафу за недопоставлений товар, 57 802 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот дві) грн. 10 коп. - штрафу за поставку неякісних товарів.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі №910/7678/23 про часткове задоволення позову є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі №910/7678/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 у справі №910/7678/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7678/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 16.01.2024.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир