УХВАЛА

24.01.2024Справа № 910/813/24
Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про забезпечення позову, що подана до відкриття провадження у справі № 910/813/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна»

до 1) Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ»

2) «Ворекс ЛЛС»/ VOREX LLC

про визнання недійсним рішення про визначення переможця відкритих торгів, визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» та «Ворекс ЛЛС»/ VOREX LLC про визнання недійсним рішення про визначення переможця відкритих торгів, визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину.

24.01.2024 через систему «Електронний суд» позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить суд заборонити Акціонерному товариству "Укргазвидобування" та компанії VOREX LLC вчиняти дії та приймати будь-які рішення щодо виконання договору поставки трубної продукції № UGV597/30-23 від 22.12.2023, укладеного між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" та VOREX LLC за результатами проведення процедури відкритих торгів і оформлення протоколу №592 від 09.10.2023р. про визначення переможця відкритих торгів в порядку, визначеному "Особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. №1178, предмет закупівлі 24Т-005_44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труби обсадні, безшовні 339,72 мм (13 3/8 дюйм) з муфтовим різьбовим з`єднанням Buttress) Лот №2 - ДК 021:20-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби - Труби обсадні, безшовні 339,72мм (13 3/8 дюйм) з муфтовим різьбовим з`єднанням Buttress)", ідентифікатор закупівлі UA-2023- 08-30-009020-a.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про забезпечення позову, що подана до відкриття провадження у справі № 910/813/24, суд прийшов до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Як вбачається з поданого у справі № 910/813/24 позову, що ТОВ «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА» просить суд, зокрема, визнати недійсним протокол визначення переможця відкритих торгів №592 від 09.10.2023р та договір № UGV597/30-23 від 22.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача-1 положень тендерної документації 24Т-005, положень Особливостей щодо закупівель та норм Закону, які зобов`язували його відхилити тендерну пропозицію компанії VOREX LLC та розглянути тендерну пропозицію ТОВ «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА».

Оскільки зазначені позовні вимоги мають немайновий характер, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 зі справи №910/8225/20, від 13.01.2021 зі справи №910/9855/20, від 07.10.2021 зі справи №910/2287/21.

Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач фактично просить суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачам виконувати умови спірного договору.

Разом з тим, суд зазначає, що застосування такого заходу забезпечення позову може призвести до блокування господарської діяльності відповідачів, і, за умови недоведеності наявності порушення прав позивача у зв`язку з укладенням спірного правочину, свідчити про його (захід забезпечення позову) неспівмірність та порушувати збалансованість інтересів сторін справи.

При цьому, закріплена статтею 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Заборона відповідачам виконувати умови договору фактично ставить під сумнів правомірність укладення оспорюваного правочину та спонукає сторони до невиконання умов укладеного ними договору, який наразі не визнано недійсним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.12.2022 у справі № 916/1324/22.

Крім того, обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що у разі виконання відповідачами оспорюваного договору № UGV597/30-23 від 22.12.2023 і подальшого використання відповідачем-1 у промисловій діяльності обсадних труб, отриманих за таким договором, у випадку визнання такого договору недійсним, відповідач-1 не буде повернений до того стану, який він мав до вчинення правочину, а реституція буде неможливою, адже: 1) виведення труб з промислової діяльності, для повернення VOREX LLC, якщо це взагалі буде можливо, потребуватиме значних витрат відповідача-1 та, як наслідок, відповідач-1 як замовник буде незацікавлений у проведенні нової процедури відкритих торгів, марно витративши істотні кошти спочатку на введення, а потім на виведення з промислової діяльності відповідних труб; 2) відповідач, внаслідок непередбачених матеріальних збитків, не матиме відповідних грошових ресурсів для укладання нового договору за результатам проведення нового тендеру; 3) навіть якщо відповідач-1 поверне труби відповідачу-2, останній з великою ймовірністю не поверне сплачені кошти, оскільки, є не виробником продукції, а перекупом у китайських дилерів.

Так, суд враховує, що відповідно до статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У даному випадку обов`язок із доведення необхідності застосування заходів забезпечення позову покладається саме на заявника.

Разом з тим, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про забезпечення позову, що подана до відкриття провадження у справі № 910/813/24 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева