ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 січня 2024 року Справа № 926/767-б/15

Суддя Ковальчук Т.І., розглянувши матеріали за позовною заявою засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальний торговий дім Меркурій, м. Київ,

2) ОСОБА_2 , м. Біла Церква Київської області,

3) Приватної фірми Інтервал, м. Чернівці,

кредитори:

1. ПАТ Піреус Банк МКБ,

2. ПАТ ЕК Чернівціобленерго,

3. Головне управління Державної податкової служби України в Чернівецькій області,

4. ДК Газ України НАК Нафтогаз України,

5. Управління пенсійного фонду в Чернівцях,

6. ПАТ Фортуна банк,

7. ПАТ Дельта банк,

8. АТ Альфа банк,

про застосування наслідків недійсності правочину в межах справи про банкрутство приватної фірми Інтервал Лот № 2,

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ, м. Київ,

до Приватної фірми Інтервал, м. Чернівці,

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 року порушено провадження у справі за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ про банкрутство Приватної фірми Інтервал (суддя Дутка В.В.).

Постановою від 31.08.2016 приватну фірму Інтервал визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ПФ Інтервал призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

Ухвалою від 19.02.2020 припинено повноваження ліквідатора ПФ Інтервал арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., новим ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2021 задоволено заяву судді Дутки В.В. про самовідвід у справі № 926/767-б/15, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 справу № 926/767-б/15 передано до провадження судді Ковальчук Т.І.

16 січня 2024 року в межах справи про банкрутство ПФ Інтервал до господарського суду надійшла позовна заява засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 від 09.01.2024 (вхідний № 200 від 16.01.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальний торговий дім Меркурій, ОСОБА_2 , Приватної фірми Інтервал про застосування наслідків недійсності правочину в межах справи про банкрутство приватної фірми Інтервал Лот № 2.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати недійсним Свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 372,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 серія та номер 18040, виданий 13.09.2017 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Куніциною І.Є. (Лот № 2);

- застосувати наслідки недійсності правочину Договору купівлі-продажу від 17.08.2017 б/н (Лот № 2), укладеного між приватною фірмою Інтервал в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. та ОСОБА_2 шляхом відновлення становища, яке існувало до укладення договору купівлі-продажу від 17.08.2017 № б/н у тому числі відновлення права власності приватної фірми Інтервал на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 372,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Лот № 2);

- скасувати запис індексний номер: 37062167 від 13.09.2017 17:46:51 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 372,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Лот № 2).

В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначив, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 за результатами аукціону з реалізації майна Лот № 2, проведеного 14.08.2017, визнано недійсним укладений між ПФ Інтервал в особі ліквідатора ОСОБА_3 (продавець) і ОСОБА_2 (покупець) договір купівлі-продажу майна від 17.08.2017 р. житлового будинку загальною площею 372,20 кв.м по АДРЕСА_1 . Відтак, вказує позивач у позовній заяві, є недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37062167 від 13.09.2017, видане ОСОБА_2 . Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні номер 18040 від 13.09.2017 та укладений з ним акт приймання-передачі, крім того, є передбачені статтею 216 Цивільного кодексу України підстави для застосування правових наслідків правочину, як-от реституція.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву від 08.01.2024 про забезпечення позову.

Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 від 09.01.2024 (вх. № 200 від 16.01.2024) разом із заявою про забезпечення позову передано до провадження судді Ковальчук Т.І.

Ухвалою від 18.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, заявнику встановлено семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що:

- ліквідатор ПФ Інтервал Гусар І.О. не виконує належним чином свої обов`язки, не вживає заходів до виявлення і повернення майна банкрута, не проводить інвентаризацію майна ПФ Інтервал;

- у травні 2017 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 намагалися без дозволу на проникнення шляхом злому дверей проникнути в житловий будинок, де проживає позивач зі своєю сім`єю, а також вселити туди громадянина росії ОСОБА_4 для створення жахливих умов спільного проживання;

- правоохоронними органами здійснюється кримінальне провадження стосовно можливих неправомірних дій ОСОБА_3 щодо заволодіння майном ПФ Інтервал в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем та щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 ;

- зазначені дії ОСОБА_2 спрямовані на порушення майнових прав та інтересів засновника ПФ Інтервал як власника, призвели до незаконного позбавлення права власності на об`єкт нерухомого майна, таким чином не виключена можливість, що поки розглядатиметься позовна заява ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсного правочину, ОСОБА_2 може здійснити відчуження даного майна третім особам, що може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З цих підстав позивач ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити всім державним реєстраторам та приватним нотаріусам у розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 372,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Лот № 2) за реєстраційним номером об`єкту 37062167 від 13.09.2017, в тому числі, вносити записи про інше речове право на підставі договорів оренди, концесії, укладення попередніх договорів, проведення реконструкцій, введення в експлуатацію, записів про іпотеку або заставу та/або розпорядження будь-яким іншим способом даного майна до набрання судовим рішенням законної сили у даній справі.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 4 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише застереження у заяві про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або імовірну неможливість ефективного поновлення прав позивача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Дослідивши додані до заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову докази витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 0000075 про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 30.01.2018 щодо можливих неправомірних дій арбітражного керуючого ОСОБА_3 щодо заволодіння майном ПФ Інтервал в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем і кримінального провадження 0000099 про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 21.08.2019 щодо невиплати арбітражним керуючим ОСОБА_3 заробітної плати ОСОБА_1 , суд не знайшов правового зв`язку між цими кримінальними провадженнями і предметом спору за позовною заявою в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсного правочину, з якою позивач звернувся до господарського суду в межах справи № 926/767-б/15.

В указаних витягах відсутня інформація, яка б свідчила про те, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження будинку за адресою АДРЕСА_1 . Отже, наявність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування такого виду забезпечення як просить позивач, є недоведеною.

Інших доказів того, що існує потенційна можливість відчуження цього майна, чи доказів на підтвердження протиправних дій ОСОБА_2 , пов`язаних з будинком за адресою АДРЕСА_1 , позивач не надав.

Як зазначалося, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до положень п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору. Подібна правова позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України від 19.10.2016 у справі № 922/1782/16.

Однак, позивач в якості забезпечення позову просить заборонити всім державним реєстраторам та приватним нотаріусам вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо будинку за адресою АДРЕСА_1 з переліком обмежень, які не співвідносяться з предметом спору (наприклад, введення в експлуатацію, укладення попередніх договорів, проведення реконструкцій, записи про іпотеку або заставу), що не відповідає змісту порушеного права та не є адекватним способом забезпечення позову в цій справі.

При цьому, заборона третім особам всім державним реєстраторам і нотаріусам, вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій без їх конкретизації, свідчить про вжиття судом фактично абстрактних (не конкретних) заходів забезпечення позову.

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (Лот № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 4, 12, 20, 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 08.01.2024 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом 10 днів суду апеляційної інстанції у письмовій формі.

Ухвалу підписано 18.01.2024.

Суддя Т.І.Ковальчук