УХВАЛА

18 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/8419/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Алмаз В.В. (самопредставництво)

відповідача - не з`явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - не з`явився

розглянувши заяву комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

про закриття касаційного провадження у справі

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс»

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023

за позовом комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

до державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

про скасування рішень та відмову у реєстрації торговельної марки,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс».

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 зі справи № 910/8419/22 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.01.2024.

До Верховного Суду 17.01.2024 від комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» надійшла заява про закриття касаційного провадження, відкритого за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 зі справи № 910/8419/22.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить закрити касаційне провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що касаційна скарга підписана адвокатом без належного підтвердження права на її підписання/подання (без повноважень), оскільки доданий до неї ордер (у вигляді не підписаної скан-копії), не відповідає вимогам статті 62, 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п.9, п.12 Положення про ордер, де визначено, що обов`язковим реквізитом ордера є підпис адвоката.

Заявник також посилається на ухвалу Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №638/9660/19, згідно з якої скріплення касаційної скарги електронним цифровим підписом, зокрема скріплення електронним цифровим підписом скан-копії ордеру про надання правничої (правової) допомоги, а також подання касаційної скарги із застосуванням системи «Електронний суд» із доданням до останньої не підписаної скан-копії ордеру не підтверджує дотримання форми документа, що підтверджує його право на здійснення представництва інтересів особи, зокрема на підписання касаційної скарги, як того вимагають норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 (провадження № К/990/33704/22).

Розглянувши подану заяву та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, а саме комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр», колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з огляду на таке.

У частині третій статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Згідно з частиною першою статті 61 ГПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Підписання та/або подання скарг, заяв чи клопотань є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/939/18 зазначено, що звернення до суду, в тому числі до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга).

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення), з подальшими змінами, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 9 Положення передбачено, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Змістом пункту 11 Положення встановлено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Пунктом 12 Положення передбачено перелік реквізитів, які має містити ордер.

Згідно зі змістом пункту 12.10 Положення, ордер має містити підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»).

На підтвердження своїх повноважень представляти інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» у суді касаційної інстанції, адвокатом Купайгородським Е.О. до матеріалів касаційної скарги додано скан-копію ордеру від 07 грудня 2023 року серія АІ № 1483850, який згенерований через веб-сайт Національної асоціації адвокатів України.

Зі змісту доданого до касаційної скарги ордеру, як документу на підтвердження повноважень, вбачається, що він не містить всі обов`язкові реквізити, передбачені змістом пункту 12 Положення, зокрема, в графі «Адвокат» відсутній підпис адвоката Купайгородського Е.О.

Отже, ордер не містить реквізитів, які повинен містити ордер, а тому Верховний Суд дійшов висновку про те, що з урахуванням змісту пункту 11 Положення, документ, доданий адвокатом Купайгородським Е.О. до касаційної скарги, як доказ на підтвердження повноважень, не є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта, зокрема на звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою з огляду на частину третю статті 290 ГПК України, частину четверту статті 60 ГПК України та статей 76, 77 ГПК України. Крім того, в матеріалах справи відсутній інший ордер на підтвердження правомочності адвоката, зокрема, на звернення до Верховного Суду, який би містив всі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 12 Положення.

Верховний Суд звертає увагу на те, що скріплення касаційної скарги електронним цифровим підписом, зокрема скріплення електронним цифровим підписом скан-копії ордеру про надання правничої (правової) допомоги, а також подання касаційної скарги із застосуванням системи «Електронний суд» із доданням до останньої не підписаної скан-копії ордеру не підтверджує дотримання форми документа, що підтверджує його право на здійснення представництва інтересів особи, зокрема на підписання касаційної скарги, як того вимагають норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 №466/893/22 (провадження № К/990/33704/22).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 296 ГПК України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з частиною четвертою статті 11 ГПК України застосовується при розгляді справ як джерело права, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Враховуючи принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також те, що ГПК України містить пряму норму щодо особи, яка має право підписувати касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про те, що закриття касаційного провадження у даному випадку не є проявом надмірного формалізму, натомість неврахування зазначеного, було б свідченням надмірної гнучкості, що в свою чергу могло б призвести до нівелювання процедурних вимог, встановлених пунктом 2 частини першої статті 296 ГПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 60, статтями 234, 235, 287, пунктом 2 частини першої 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про закриття касаційного провадження задовольнити.

2. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі № 910/8419/22, відкрите згідно з ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова