ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024м. ДніпроСправа № 904/636/23

За позовом Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, с. Миколаївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область

до Відповідачів:

Петропавлівської районної державної адміністрації, смт. Петропавлівка, Дніпропетровська область,

Синельниківської районної державної адміністрації, м. Синельникове, Дніпропетровська область,

Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича, м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

про визнання незаконним та скасування розпорядження; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав; зобов`язання повернути земельну ділянку

Суддя Красота О.І.

за участю секретаря судового засідання Куц І.І.

Представники:

від Прокуратури: Риженко В.О., посв. № 069939 від 01.03.2023;

від Позивача: Верешко С.В., дов. № 41 від 09.07.2021;

від Відповідачів: Бондарь Ю.В., дов. № 29-337/0/114-23 від 20.02.2023, представник Синельниківської РДА;

Петропавлівської РДА - не з`явився;

Меженна О.В., дов. № 650 від 02.06.2021, представник ФОП Маркова Д.О.;

СУТЬ СПОРУ:

Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Петропавлівської районної державної адміністрації в особі Синельниківської районної державної адміністрації, Відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича і просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" № Р-520/0/350-15 від 24.12.2015;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,0643 га, кадастровий номер :02:001:1017, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2016, номер запису - 13650101, та скасувати державну реєстрацію права оренди з одночасним припиненням речових прав Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на вказану земельну ділянку;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути земельну ділянку загальною площею 4,0643 га, кадастровий номер :02:001:1017, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Миколаївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області.

Крім того, Прокурор просив суд поновити строк позовної давності для звернення Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області до Господарського суду Дніпропетровської області із даною позовною заявою в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до Петропавлівської районної державної адміністрації та Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення.

Ухвалою суду від 08.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09.03.2023 об 11:00 год.

17.02.2023 від Відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; судові витрати не покладати на нього, враховуючи те, що він є органом державної влади та фінансується за рахунок Державного бюджету України. Крім того, Відповідач-1 вказує про пропуск Прокурором строку позовної давності.

09.03.2023 від Відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у справі № 912/2797/21.

Представник Позивача у підготовче засідання 09.03.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Прокурор та представники Відповідача-1, Відповідача-2 у підготовчому засіданні 09.03.2023 надали пояснення щодо позовних вимог.

Крім того, представник Відповідача-2 підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у справі; Прокурор заперечував проти клопотання Відповідача-2; представник Відповідача-1 підтримав клопотання Відповідача-2.

Ухвалою суду від 09.03.2023 клопотання Відповідача-2 про зупинення провадження у справі задоволено; зупинено провадження у справі № 904/636/23 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2797/21 у подібних правовідносинах.

18.10.2023 від Прокурора надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки 05.07.2023 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 912/2797/21.

Ухвалою суду від 30.10.2023 поновлено провадження у справі № 904/636/23 з 16.11.2023; призначено підготовче засідання до розгляду на 16.11.2023 о 10:00 год.

Представник Позивача у підготовче засідання 16.11.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 16.11.2023 відкладено підготовче засідання на 12.12.2023 о 12:00 год.

11.12.2023 від Відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

11.12.2023 від Відповідача-2 надійшли додаткові пояснення у справі.

Представник Відповідача-2 у підготовче засідання 12.12.2023 не з`явився, 11.12.2023 від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Розглянувши клопотання представника Відповідача-2 про відкладення розгляду справи, суд, керуючись ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки на підтвердження обставин зайнятості представника Відповідача-2 в іншому судовому процесі не надано відповідних доказів.

Прокурор, представники Позивача, Відповідача-1 у підготовчому засіданні 12.12.2023 надали пояснення щодо позовних вимог.

Прокурором зазначено, зокрема, що позов подано до Петропавлівської районної державної адміністрації в особі правонаступника Синельниківської районної державної адміністрації. Суд звертає увагу, що зазначені районні державні адміністрації є самостійними юридичними особами, відповідно, така конструкція учасників судового процесу визначена Прокурором неправильно. Отже, суд розцінює поданий позов як заявлений і до Петропавлівської районної державної адміністрації, і до Синельниківської районної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 12.12.2023 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 25.01.2024 о 12:00 год.

Прокурор у судовому засіданні 25.01.2024 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Позивача у судовому засіданні 25.01.2024 позовні вимоги Прокурора не підтримує та у позові просив відмовити.

Представники Синельниківської районної державної адміністрації та Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича у судовому засіданні 25.01.2024 проти позовних вимог Прокурора заперечували та у позові просили відмовити.

Представник Петропавлівської районної державної адміністрації у судове засідання 25.01.2024 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується конвертом АТ "Укрпошта", повернутим відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Прокурора та представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин законності прийняття головою Петропавлівської районної державної адміністрації розпорядження "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" № Р-520/0/350-15 від 24.12.2015; наявності/відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки; наявності/відсутності підстав для повернення земельної ділянки Позивачу.

Так, судом встановлено, що розпорядженням голови Петропавлівської районної державної адміністрації розпорядження "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" № Р-520/0/350-15 від 24.12.2015 Фізичній особі - підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № 1017 площею 4,0643 га з невитребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради; надано Фізичній особі - підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу в оренду строком на 30 років земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель невитребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради; встановлено розмір орендної плати 4% від грошової оцінки земельної ділянки.

29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем (далі - Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1 якого цим Договором регулюються правовідносини, пов`язані із переданням Орендодавцем Орендарю у строкове платне користування земельної ділянки.

Згідно з п. 2.1 Договору Орендодавець надає, Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, а саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі невитребуваних паїв), яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею: 4,0643 га - ріллі (п. 3.1 Договору).

Кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:1017 (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору на земельній ділянці будинки, будівлі, споруди, лінійні споруди, інші об`єкти інфраструктури, в тому числі дороги, майданчики із твердим покриттям, меліоративні системи відсутні.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Договір укладено на строк 30 років.

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі (в національній валюті України - гривна). Орендна плата на рік встановлюється відповідно до статей 272, 288 Податкового кодексу України та становить 4% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Петропавлівському районі. Розмір орендної плати становить 4 597,97 грн. за рік (п. 5.1 Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення земельної ділянки та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Земельна ділянка передається в оренду із земель невитребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради (п. 6.1 Договору).

Цільове призначення земельної ділянки: за КВЦПЗ код 01.01: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації 24.12.2015 № Р-520/0/350-15 "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради".

Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється впродовж 10 календарних днів з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому чинним законодавством України, за актом приймання-передачі, підписаним сторонами за Договором (п. 7.3 Договору).

У відповідності з п. 8.1 Договору після припинення дії Договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому з тим, у якому він одержав її в оренду.

У позовній заяві Прокурор зазначає, що дана земельна ділянка належала Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чкалова на праві постійного користування землею з 1997 року. Проте, у 2002 році Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чкалова припинило свою діяльність, після чого земельна ділянка, до складу якої входить спірна ділянка, була поділена на 22 ділянки, які в 2003 році без достатніх повноважень передано Петропавлівською РДА в оренду ПП Маркову О.Я., а у 2016 році в оренду Фізичній особі-підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу як нерозподілені паї, в той час як, за твердженням Прокурора, дані земельні ділянки відносяться до земель резервного фонду, а тому на підставі приписів ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі їх в оренду належить виключно центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Тому Прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації, а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений на підставі вказаного розпорядження, і зобов`язати ФОП Маркова Д.О. повернути земельну ділянку Позивачу.

Додатковими підставами для визнання недійсним договору Прокурор вказує, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не проводилась, технічна документація не виготовлювалась, рішення про затвердження нормативна грошової оцінки районною радою не приймалось, а тому визначення орендної плати за земельну ділянку без проведення її нормативної грошової оцінки є порушенням чинного законодавства.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

У 1997 році на замовлення Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Дніпропетровською філією Інституту землеустрою виготовлено науково-технічну документацію по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до п.п. 1.4.4, 1.5 зазначеної технічної документації за Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Чкалова закріплено на праві постійного користування 263,7 га земель з державного резервного фонду та зазначено, що землі резервного фонду є державною власністю та використовуються за цільовим призначенням.

Відповідно до виписки з протоколу № 2 зборів Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова від 30.04.1997 зазначеними зборами затверджено науково-технічну документацію по роздержавленню земель і виготовленню державних актів на колективну власність і постійне користування Колективного сільськогосподарського підприємству ім. Чкалова від 1997 року, якою передбачено виділення та закріплення за господарством земель, у тому числі земель державного резервного фонду площею 263,7 га.

Рішенням VIII сесії Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 14.05.1997 XII скликання затверджено зазначену науково-технічну документацію згідно протоколу № 2 зборів КСП ім. Чкалова від 30.04.1997 та передано у колективну власність 5537,8 га земель: в постійне користування 616,2 га, із них за рахунок державного резервного фонду 263,7 га.

У подальшому, на підставі вищевказаного рішення Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 14.05.1997 КСП ім. Чкалова виготовлено державний акт на право постійного користування на землю серії І-ДП №004503 від 21.05.1997, відповідно до якого Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чкалова надано у постійне користування 616,2 га, з них: державний резервний фонд 263,7 га. Відповідно до плану зовнішніх меж землекористування, що містить зазначений державний акт, спірна земельна ділянка розташована в межах масиву земель державного резервного фонду, позначеного номером 2.

Відповідно до плану зовнішніх меж, який міститься у вказаному державному акті, земельна ділянка площею 616,2 га, яка передається у постійне користування КСП ім. Чкалова, складається у тому числі із земель державного резервного фонду - 263,7 га, земель лісового фонду 135,3 га, земель природоохоронного фонду 161,8 га, земель водного фонду 55,4 га.

Згідно наявних у справі графічних матеріалів, передана КСП ім. Чкалова в постійне користування ділянка, в частині площі 263,7 га земель резервного фонду, поконтурно складається з полів площею 106,7 га, 72,9 га, 26,8 га, 57,3 га.

У 2000 році на замовлення КСП ім. Чкалова Дніпропетровською філією Інституту землеустрою виготовлено науково-технічну документацію по підготовці документів, що посвідчують право власності або користування землею, а також Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідно до вказаної Схеми визначено місце розташування земель КСП ім. Чкалова, зокрема, і земель резервного фонду, до складу яких входить і спірна земельна ділянка.

Дмитрівською сільською радою прийнято рішення № 101 від 19.04.2000 "Про надання дозволу на обмін земельними ділянками колективної власності КСП ім. Чкалова та резервного фонду". Обмін був врахований при розробці Схеми поділу земельні ділянки резервного фонду площами 106,7 га та 72,9 га (загальною площею 179,6 га) були розпайовані.

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази обміну земельних ділянок резервного фонду площею 57,3 га (до складу якої входить спірна земельна ділянка).

Таким чином, спірна земельна ділянка не була предметом обміну, а тому залишилась у державній власності. Тому заперечення ФОП Маркова Д.О. та посилання на рішення Дмитрівської сільської ради № 101 від 19.04.2000 на підтвердження віднесення спірної ділянки до невитребуваних паїв є необґрунтованими.

16.05.2000 у зв`язку з реорганізацією КСП ім. Чкалова, на підставі рішення Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було погоджено Схему поділу земель колективної власності на земельні частки/паї КСП ім. Чкалова.

Згідно з відомостями поділу земель, що паюються на частки (паї), до складу відповідних земель увійшли ділянки площею 106,7 га та 72,9 га (№№ контуру 37, 38). Що стосується решти раніше переданих КСП ім. Чкалова в постійне користування земельних ділянок площею 57,3 га та 26,8 га, вони залишились у складі земель держаного резервного фонду та не увійшли до земель колективної власності КСП, які підлягають паюванню.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 25 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Згідно з Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню підлягали тільки сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

На підставі розпорядження Петропавлівської районної державної адміністрації № 109-р-05 від 26.01.2006 ПП Маркову Олександру Яковичу передано в оренду земельну ділянку площею 102,672 га, про що між останнім та Петропавлівською райдержадміністрацією було укладено договір оренди землі, в п. 1.1. якого зазначено, що вказана земельна ділянка надається в строкове платне користування як земельна ділянка з невитребуваних паїв Дмитрівської сільської ради.

У подальшому, частина зазначеної земельної ділянки була передана ФОП Маркову Д.О. на підставі оскаржуваного розпорядження та договору оренди землі.

Наявні у справі докази підтверджують, що земельна ділянка, яка була передана в користування Фізичній особі-підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу за спірним розпорядженням та договором оренди, знаходиться в полі земельної ділянки площею 57,3 га, тобто ділянки, яка залишилась у землях державного резервного фонду, що не входила до земель колективної власності КСП ім. Чкалова та не підлягала паюванню, адже згідно з Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню підлягали лише сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність відповідним сільськогосподарським підприємствам.

Те, що вказана земельна ділянка не була розпайована, також підтверджується кадастровим планом, на якому зображено план земельної ділянки, як ціле поле (не поділене на окремі ділянки (паї)) та схема розподілу, масштаб 1:25000, на якому також земельна ділянка площею 102,672 га зображена єдиним полем. Також на експлікації контури земельної ділянки не зазначені. Відповідно до відомостей поділу земель, що паюються на частки (паї), спірна земельна ділянка не має контуру (номеру). Тобто дана земельна ділянка не розпайована.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що земельна ділянка площею 102,672 га, до складу якої входить спірна земельна ділянка, була безпідставно, без будь-яких документів, поділена на 22 земельні ділянки, які потім обліковані як нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї).

Суд погоджується з даними аргументами Прокурора та звертає увагу, що учасниками судового процесу не надано жодних і допустимих доказів наявності розпорядчих актів чи інших рішень про розпаювання землі, які б підтверджували віднесення спірної земельної ділянки до паїв.

Таким чином, за відсутності документального підтвердження віднесення спірної земельної ділянки до нерозподілених земельних паїв, та підтвердження матеріалами справи факту належності такої ділянки до земель резервного фонду, районна державна адміністрація не мала повноважень щодо розпорядження зазначеною ділянкою, як ділянкою з невитребуваних паїв Дмитрівської сільської ради, що свідчить про невідповідність оскаржуваного розпорядження та договору оренди землі вимогам законодавства.

Зазначені висновки суду також підтверджуються матеріалами реєстраційної справи по державній реєстрації договору оренди земельної ділянки, який укладений між ПП Марковим О.Я. та Петропавлівською райдержадміністрацією.

Так, у матеріалах реєстраційної справи наявна пояснювальна записка, а також листи Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів № 7/09 310 від 08.02.2008 та № 7/09 309 від 08.02.2008, із яких вбачається, що спірна земельна ділянка пропонується для надання в оренду із земель запасу Дмитрівської сільської ради.

Павлоградська місцева прокуратура звернулась до ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" з листом № 04/72-6479-17 від 07.05.2018, в якому просила надати інформацію та документи, що підтверджують розпаювання земель колишнього КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області, зокрема, визначення серед них земель державного резервного фонду, а також їх можливого подальшого розпаювання між членами цього КСП на земельні частки (паї), які позначені на Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області, під номерами 57.3 та 26.8 у постійному користуванні у КСП ім. Чкалова на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП №004503.

Листом № 01-07/553 від 15.05.2018 ДП "Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" повідомило, що ним у 2000 році було розроблено Технічну документацію та схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова Петропавлівського району. Додані експлікації повністю відповідають картографічним матеріалам, які містяться у технічній документації, зокрема, і за земельними ділянками за номерами 57.3 та 26.8. Зміни та доповнення до технічної документації не вносились.

У 2002 році КСП ім. Чкалова припинило свою діяльність.

Відповідно до листа Петропавлівської районної державної адміністрації № 462/0/349-18 від 19.03.2018 реєстраційна справа щодо КСП ім. Чкалова у відділі державної реєстрації Петропавлівської районної державної адміністрації відсутня, інформацією щодо дати та підстави припинення діяльності КСП ім. Чкалова Петропавлівська районна державна адміністрація не володіє.

Проте, земельна ділянка площею 102,672 га, до складу якої входить спірна земельна ділянка, була поділена на 22 земельні ділянки, які потім обліковані як нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї).

Суд частково погоджується з аргументами ФОП Маркова Д.О. щодо наданого Прокурором висновку експерта та зазначає, що хоча під час дослідження експерти аналізували весь масив землі, але заключна частина висновку ("Висновки") стосується іншої земельної ділянки. При цьому, суд вважає, що для встановлення статусу земельної ділянки спеціальні знання не є необхідними.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 102,672 га передавалась в оренду Фізичній особі - підприємцю Маркову О.Я. на підставі договорів оренди землі від 15.05.2003 та від 03.03.2006.

Відповідно до листа Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів № 7/09 309 від 08.02.2008 згідно з даними державного земельного кадастру земельна ділянка площею 102,672 га ріллі, яка пропонується для надання в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва враховується в землях запасу Дмитрівської сільської ради. Шифр рядка згідно форми 6зем - 94 - землі запасу. Земельна ділянка правами третіх осіб не обтяжена, до цього часу нікому не була продана, не подарована, в спорі і під забороною відчуження не перебуває.

Згідно з листом Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів № 7/09 310 від 08.02.2008 "Погодження технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 102,672 га в оренду ФОП Маркову О.Я. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" Петропавлівський районний відділ земельних ресурсів погодив документацію щодо надання земельної ділянки в оренду ПП Маркову О.Я. відвів в оренду ПП Маркову О.Я. земельну ділянку площею 102,672 га, в тому числі 102,672 га ріллі за рахунок земель запасу Дмитрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також зазначене вище підтверджується документами, які містяться у реєстраційній справі від 2006 року щодо надання приватному підприємцю Маркову О.Я. земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, а саме: викопіюванням плану розташування земельної ділянки на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, а також схемою розподілу спірної земельної ділянки, масштаб 1:25000, затвердженою головою Петропавлівської районної державної адміністрації, головою Дмитрівської сільської ради, начальником Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів та приватним підприємцем Марковим О.Я.

Листом № 35/308-18 від 23.03.2018 відділ у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надав до відома Павлоградській місцевій прокуратурі службовий лист спеціалістів відділу про доцільність віднесення земельної ділянки площею 102,672 га до земель резервного фонду, відповідно до якого працівники відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомили про таке.

Згідно з Державним актом на право постійного користування землею № 004503 від 21.05.1997 КСП ім. Чкалова було передано у постійне користування 263,7 га земель резервного фонду, в тому числі поконтурно: 106,7 га, 72,9 га, 26,8 га, 57,3 га. На кожному з етапів приватизації КСП ім. Чкалова проводились обміни земельними ділянками колективної власності та резервного фонду, уточнення кількості громадян, що мають право на одержання земельної частки (паю), та уточнення площ орних угідь, що підлягають паюванню. Так, зокрема, про здійснення обміну земель колективної власності КСП ім. Чкалова та земель резервного фонду Дмитрівської сільської ради свідчить рішення №101 сільської ради від 19.04.2000 "Про надання дозволу на обмін земельними ділянками колективної власності КСП ім. Чкалова та резервного фонду". Цей обмін був врахований при розробці Схеми поділу - земельні ділянки РФ площами 106,7 га та 72,9 га були розпайовані. Але факт обміну земель колективної власності на земельні ділянки резервного фонду площами 26,8 га та 57,3 га відсутній та в картографічних матеріалах (Схемах поділу, розроблених в 2000 році) ці земельні ділянки зазначені землями резервного фонду Дмитрівської сільської ради. Виходячи з вищенаведеного, відділ у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вважає, що земельні ділянки площами 26,8 га та 57,3 га (на даний момент враховуються в земельному масиві загальною площею 102,6720 га) станом на 20.03.2018 доцільно віднести до земель резервною фонду Дмитрівської сільської ради.

Надалі, за заявою Маркова Дмитра Олександровича, розпорядженням голови Петропавлівської районної державної адміністрації № Р-520/0/350-15 від 24.12.2015 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки № 1017 площею 4,0643 га ріллі кадастровий номер :02:001:1017 з невитребуваних паїв на території Дмитрівської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 Павлоградською місцевою прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було направлено лист № 101/1942-17 від 13.07.2017 з приводу надання інформації щодо земельної ділянки загальною площею 102,672 га.

Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 04.09.2017 № 10-4-0.4-11148/2-17 повідомлено, що Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої було складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 193-ДК/245/АП/09/01/-17 від 31.08.2017, відповідно до якого Петропавлівською районною державною адміністрацією не підтверджено факт віднесення земельної ділянки кадастровий № :02:001:1017 до невитребуваних паїв.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять допустимих та належних доказів наявності розпорядчих актів чи інших рішень про розпаювання землі, які б підтверджували віднесення спірної земельної ділянки до паїв.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі", в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті: індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з п. 31 вказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до п. 1, пп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення у порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Петропавлівська районна державна адміністрація розпорядилась земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка не була віднесена до нерозподілених (невитребуваних) паїв. Таким чином, передача земельної ділянки в оренду без проведення торгів відбулась незаконно.

Однак суд звертає увагу, що вимога Прокурора про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації не є ефективним способом захисту, адже дане розпорядження не є правовстановлюючим документом, а задоволення такої вимоги не призведе до відновлення прав Позивача. При цьому, Позивач (Прокурор) у межах розгляду справи про повернення земельної ділянки вправі посилатись, зокрема на незаконність зазначеного розпорядження без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування.

Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження №14-208цс18), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19) від 11.02.2020 у справі №922/614/19 (провадження № 12-157гс19), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21).

До того ж, суд звертає увагу, що визнання недійсним розпорядження в частині затвердження технічної документації взагалі може нашкодити правам Позивача та суспільним відносинам щодо формування та існування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, оскільки технічна документація хоча і виготовляється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчинюється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки (подібні висновки містяться, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц).

Також суд зауважує, що зазначення державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оскаржуваного розпорядження як однієї з підстав реєстрації права оренди (про що зазначає Прокурор щодо необхідності скасування розпорядження), не змінює статус розпорядження і не наділяє його силою правовстановлюючого документа. Тому даний аргумент Прокурора є необґрунтованим.

Також суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

У зазначеній справі прокурор пред`явив зокрема вимогу про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області, відповідачем визначив ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Отже, в частині цієї позовної вимоги позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області). Зазначене не відповідає частині першій статті 45 ГПК України, відповідно до якої сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору (п. 7.7 постанови).

Подібних висновків, але щодо участі органів державної влади в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 13.11.2019 у справі № 826/3115/17.

Разом з тим позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу без заявлення вимоги про визнання його незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані (див. пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, також у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18).

У розглядуваній справі склалася подібна ситуація, а саме Прокурор заявив вимогу визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" № Р-520/0/350-15 від 24.12.2015, тобто в частині даної вимоги позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі Петропавлівської РДА та правонаступника - Синельниківської РДА).

З урахуванням викладеного, позовна вимога Прокурора про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації задоволенню не підлягає.

У подальшому, на підставі вищезазначеного розпорядження було укладено спірний договір оренди від 29.01.2016. Прокурор також просить визнати договір оренди недійсним та повернути земельну ділянку Позивачу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 135 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Земельний кодекс України та інші законодавчі акти, у редакції, чинній на день укладення оспорюваного договору, не передбачали можливості передачі спірної земельної ділянки, з урахуванням встановленого судом статуту землі, поза процедурою земельних торгів.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами пунктів "б", "ґ" статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.

Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства.

Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

У постанові від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що неконкурентне надання землі у користування не відповідає зазначеним принципам.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, договір оренди земельної ділянки, укладений без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою, відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України є нікчемним.

Водночас як у справі, що переглядалася Верховним Судом, так і у даній справі № 904/636/23, земельні торги проведені не були.

Отже, договір оренди землі від 29.01.2016 укладений між Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та Фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою, а тому відповідно до частин першої, другої статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Якщо правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19, пункт 72), від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18, пункти 69, 70).

Отже, позовна вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на земельну ділянку та повернення земельної ділянки Миколаївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За приписами ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 391 Цивільного кодексу України, викладених у попередніх постановах та уточнених у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зайняття земельної ділянки особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

У розглядуваній справі речове право Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича було зареєстровано в реєстрі, а також фактичне користування земельною ділянкою відбувається на підставі договору оренди, що є недійсним (нікчемним).

Отже, у даному випадку ефективним способом захисту є усунення перешкод у користуванні належним Позивачу майном шляхом скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича на вказану земельну ділянку та повернення такої ділянки.

При цьому, враховуючи положення п. 24 розділу Х Земельного кодексу України, повернення спірної земельної ділянки має відбуватись на користь Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

З урахуванням забезпечення ефективного виконання рішення суду у рішенні про вчинення певних дій або припинення певних дій господарські суди повинні зазначати відповідний припис, наприклад: "Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)", "Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)".

Щодо позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, Відповідачі у відзивах на позов просили суд застосувати позовну давність.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

У той же час, суд звертає увагу, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування розпорядження і визнання недійсним договору з підстав їх необґрунтованості. Тому позовна давність не підлягає застосуванню у зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині. Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, такий позов, як вже було зазначено, можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав позивача.

Щодо представництва Прокуратурою інтересів держави у суді.

Питання представництва прокурором інтересів держави в суді було предметом вирішення виключної правової проблеми Великою Палатою Верховного Суду, яка у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформулювала такі правові висновки.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2022 Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулась до Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади із запитом № 04/64/1-2901вих-22 щодо вжиття заходів цивільно-правового характеру з метою захисту інтересів держави.

Відповідно до листа Позивача № 2245 від 30.12.2022 останній повідомив, що не звертався до суду з відповідним позовом та не планує таке звернення.

Листом від 16.01.2023 № 04/64/1-116вих-23 Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області повідомила Миколаївську сільську об`єднану територіальну громаду про наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, шляхом звернення прокурора до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Синельниківської районної державної адміністрації, Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича про скасування розпорядження № Р-520/0/350-15 від 24.12.2015, визнання недійсним договору земельної ділянки площею 4,0643 га, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути земельну ділянку.

Отже, суд доходить висновку, що Прокурором належним чином обґрунтовано та доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у порядку статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги лише в частині позовних вимог, які скеровані до Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича, то і витрати зі сплати судового збору покладаються на нього пропорційно до задоволених позовних вимог. Прокурором заявлено 4 вимоги немайнового характеру (визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки) і надано докази сплати за 4 вимоги немайнового характеру. Судом задоволено дві вимоги немайнового характеру (скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки). Відтак, на Фізичну особу-підприємця Маркова Дмитра Олександровича покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 368,00 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням розглядуваних відносин, інші аргументи сторін по справі стосуються викладених та проаналізованих у рішенні обставин та доводів сторін, не змінюють сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича - задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права оренди з одночасним припиненням речових прав Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на земельну ділянку загальною площею 4,0643 га, кадастровий номер :02:001:1017, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Фізичній особі-підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку загальною площею 4,0643 га, кадастровий номер :02:001:1017, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Миколаївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області (52744, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Миколаївка, Миколаївська ТГ, вул. Першотравнева, 182, ідентифікаційний код в ).

У задоволенні решти позовних вимог Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича - відмовити.

У задоволенні позову Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до Петропавлівської районної державної адміністрації та Синельниківської районної державної адміністрації - відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, ідентифікаційний код в ) судовий збір у розмірі 5 368,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

25.01.2024