ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 січня 2024 року Справа № 903/538/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача - Пясецький Д.В.;

відповідача - Михальчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на рішення господарського суду Волинської області від 26.09.2023, повний текст якого складено 05.10.2023 у справі №903/538/23 (суддя Шум М.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія

«Нафтогаз Трейдинг» м.Київ

до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» м.Луцьк

про стягнення 15 636 010,15 грн заборгованості по розрахунках,-

В травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (надалі в тексті Товариство) звернулося до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Державного комунального підприємства «Луцьктепло» (надалі в тексті Підприємство) 30 154 313,86 грн заборгованості по розрахунках згідно укладеного Договору постачання природного газу №5534-НГТ-2 від 09.06.2021.(т.1, арк.справи 1-5).

14.08.2023 на адресу місцевого суду надійшла заява Товариства про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковою сплатою боргу. Також, Позивач просив суд першої інстанції стягнути з Відповідача основний борг в сумі 15 636 010 грн. 15 коп.(т.2, арк.справи 77-78).

Рішенням господарського суду Волинської області від 26.09.2023 у справі №903/538/23 позов задоволено. Суд першої інстанції виходив з того, що погашення заборгованості за природ-ний газ в рамках Закону України №1730 для учасників процедури врегулювання заборгованості здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості згідно договорів проведення взаєморозрахунків та договорів реструктуризації заборгованості. Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідачем укладався договір про організацію взаєморозрахунків, не здійснено проведення взаєморозрахунків заборгованості та реструктури-зації заборгованості відповідно до вимог пункту 5 Постанови КМУ №1403.

Не погоджуючись із рішенням, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляцій- ного господарського суду, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення господарського суду Волинської області від 26.09.2023 у даній справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Просить стягнути з Позивача на свою користь 351810,22 грн витрат зі сплати судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу, Підприємство зазначає, що висновки, викладені у рішенні госпо-дарського суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На думку Скаржника, судом першої інстанції не враховано імперативних приписів Закону України №2479 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» та Меморандумам, які передували прийняттю цього Закону.

Апелянт вважає, що є суб`єктом регулювання відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.06.2016 №1730-VIII та безпосередньо бере участь у процедурі по врегулюванню заборго-ваності теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, оскільки його внесено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Крім того, Скаржник просить апеляційний суд врахувати, що саме відсутність фінансу-вання для врегулювання заборгованості з боку Держави, унеможливлює подальше проходження Підприємством процедури врегулювання заборгованості з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та як наслідок не дозволяє укласти договір про організацію взаєморозрахунків з іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (пункт 5 Постанови КМУ №1403), що слугувало б проведенню розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах.(т.2, арк.справи 188-197).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №903/538/23.(т.2, арк.справи 234).

На адресу суду від представника Позивача Пясецького Д.В. надійшли:

02.01.2024 - клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено апеляційним судом.(т.2, арк.справи 238-239);

17.01.2024 - заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.(т.2, арк. справи 243).

В судовому засіданні 24.01.2024 представник Відповідача підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив її задоволити, представник Позивача заперечив проти доводів і вимог апеляційної скарги та надав свої пояснення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний госпо-дарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2021 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»-постачальником та ДКП «Луцьктепло»-споживачем укладено Договір №5534-НГТ-2 постачання природного газу (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу. За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.(п.1.2, 1.3 Договору).

Відповідно до п.1.4 Договору, споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього Договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між ним та Оператором газорозподільчої мережі (надалі Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між Споживачем та Оператором газотранспортної системи (надалі в тексті Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти Споживача приєднані безпосередньо до газотранспортної мережи).

Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті несе споживач.

На умовах Договору постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природ-ного газу з червня 2021 року до червня 2022 року, а саме, 62 794,732 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях.(п.п.2.1.1. п.2.1. Договору)

На період з червня 2022 року до червня 2023 року та на період з червня 2023 року до червня 2024 року замовлені обсяги визначаються сторонами окремими додатковими угодами до цього Договору. У випадку, якщо сторони не узгодили замовлені обсяги газу на зазначені періоди та не підписали відповідні додаткові угоди, постачальник має право в односторонньому порядку розірвати Договір. У такому випадку постачальник надсилає рекомендованим листом відповідне письмове повідомлення споживачеві про розірвання Договору, при цьому Договір вважатиметься розірваним з дати, визначеної постачальником у такому повідомленні.(п.п.2.1.2 п.2.1 Договору)

Відповідно до п.5.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

Оплата за природний газ (окрім розрахункових періодів здійснюється жовтень 2021, жовтень 2022, жовтень 2023, листопад 2021, листопад 2022, листопад 2023, квітень 2022, квітень 2023, квітень 2024, травень 2022, травень 2023, травень 2024) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами.

Відповідно до пункту 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 01.10.2021 до Договору), оплата за природній газ за розрахунковий період здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до п.5.3 Договору, сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призна-чення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника.(т.1, арк.справи 14-29).

Матеріалами справи стверджено, що на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 470 339 448,66 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками позивача та відповідача.(т.1, арк.справи 61-76).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, Позивач та відповідач підписали Додаткові угоди №1 від 29.06.2021, №2 від 23.07.2021, №3 від 25.08.2021, №4 від 20.09.2021, №5/1 від 20.10.2021, № 6 від 22.10.2021, №7 від 16.11.2021, №8 від 17.12.2021, №9 від 22.12.2021, №10 від 06.01.2021, №11 від 20.01.2022, №12 від 23.02.2022, №13 від 31.03.2022, №14 від 26.04.2022, 14/1 від 18.05.2022 та №15 від 27.06.2022 до Договору №5534-НГТ-2 від 09.06.2021.(т.1, арк.справи 32-60).

Позивач зазначає, що оплату за отриманий газ Відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови п.5.1 Договору.

Вважаючи, що несплатою 30 154 313,86 грн вартості отриманого природного газу Відповідач порушив умови Договору постачання природного газу від 09.06.2021 та завдав шкоди майновим інтересам Позивача, останній звернувся до господарського суду з позовом. У зв`язку з частковим погашенням ДКП «Луцьктепло» заборгованості під час провадження у справі, Позивач надав заяву про зменшення до 15 636 010,15 грн суми позовних вимог.

Як вже зазначалося, 26.09.2023 господарським судом Волинської області позов задоволено. (т.2, арк.справи 145-149).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

У відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного спору є заборгованість за договором постачання природного газу.

Згідно вимог ч.ч.1-2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законо-давства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується пере-дати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язу-ється прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.(ст.655 ЦК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов укладеного Договору №5534-НГТ-2 від 09.06.2021 протягом червня 2021р. травня 2022р. Позивачем здійснювалась передача природного газу Відповідачу.

В силу узгоджених сторонами умов Договору оплата за природний газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Як зазначалося вище, вартість поставленого природного газу оплачувалася Підприємством несвоєчасно, з порушенням умов п.5.1 Договору, що призвело до утворення заборгованості в сумі 30 154 313,86 грн, проте враховуючи часткову сплату боргу після відкриття провадження у справі в суді першої інстанції, сума заборгованості зменшилася до 15 636 010,15 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов-язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.(ч.1 ст.612 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невиконання грошового зобов`язання є порушенням у розумінні чинного законо-давства України, а Відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

Матеріалами справи стверджується заборгованість в сумі 15 636 010,15 грн, при цьому доказів, які б спростовували дану суму або доказів зменшення заборгованості станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції та станом на дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції Відповідач не надав.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Скаржником в тексті апеляційної скарги в якості обґрунтувань наводяться ті ж самі доводи, що й у відзиві на позовну заяву та які вже були оцінені місцевим судом.

Поруч з цим, колегія суддів знову звертає увагу, що 29.07.2022 набув чинності Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопоста-чання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» №2479-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водо поста-чання і водовідведення» №1730-VІІІ та який визначає процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу як заходи, спрямовані на зменшення, списанню та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожи-тий природний газ та інші енергоносії, шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно статті 1 Закону 1730,

- взаєморозрахунки розрахунки з погашення заборгованості, що проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання ( заборгованості;

- договір про організацію взаєморозрахунків договір, який укладається учасниками про-цедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону;

- до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду.

Частиною 1 статті 4 Закону 1730 визначено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за спожитий природний газ з 01.06.2021 по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків.

Взаєморозрахунки або перерахування субвенції, згідно з абз.9 ст.4 Закону 1730, проводяться у порядку та на умовах, затверджених КМУ, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та на наступні роки на погашення заборго-ваності з різниці в тарифах.

Згідно з абз.13 ст.4 Закону 1730, обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, устано-вам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансу-ються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Відповідно до ст.5 Закону №1730, реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

Реструктуризація заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення шляхом розстрочення: на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору у разі відсутності забезпечення виконання зобов`язань тепло-постачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості будь-яким видом забезпечення, передбаченим законодавством України, якщо загальний обсяг заборгованості такої теплопостачальної або теплогенеруючої організації за спожитий природний газ, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, не перевищує 10 мільйонів гривень; на 84 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору, за умови забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості на суму реструктуризації згідно з частиною четвертою цієї статті. В окремих випадках, за наявності обґрунтованих підстав, граничний строк розстрочення заборгованості, визначений абзацом третім цієї частини, може бути продовжено до 180 місяців за погодженням з органом управління та/або наглядовим органом кредитора, якщо загальний обсяг заборгованості теплопостачальної або теплогенеру-ючої організації, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, перевищує 5 мільярдів гривень.

Таким чином, врегулювання заборгованості в рамках Закону №1730 для учасників процедури врегулювання заборгованості, тобто для Відповідача, здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів 1 проведення взаєморозрахунків (ст.4 Закону №1730) та договорів реструктуризації заборгованості (ст.5 Закону №1730). Договір про організацію взаєморозрахунків визначає як наявність заборго-ваності, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Крім того, згідно п.5 постанови КМУ від 20.12.2022 №1403 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію», послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого і відновлення їх функціонування», послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України «Про заходи, які спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

Натомість, матеріали справи не містять, а Відповідачем не надано доказів врегулювання сторонами заборгованості шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації, шляхом укладення договору проведення взаєморозрахунків чи договору реструктуризації заборгованості.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що саме лише включення Відповідача до Реєстру підприємств, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом №1730 та затвердження суми різниці в тарифах не призводить до автоматичного врегулювання такої заборгованості та не свідчить про проведення реструктуризації чи погашення заборгованості за Договором.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову та про повне його задоволення.

На переконання апеляційного суду всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправо-мірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України встановлено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК УКраїни).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,275,276,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на рішення господарського суду Волинської області від 26.09.2023 у справі №903/538/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №903/538/23 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.