УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

м. Київ

23.01.2024Справа № 910/655/24

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалт 92» (65029, м. Одеса, вул. Княжеська, 3, приміщення № 504) про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2024 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (позивач) надійшла позовна заява № 4/05.1/549 від 16.01.2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалт 92» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 48 056,56 грн., з них: основного боргу - 28 615,61 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 61 копійка), інфляційної складової боргу - 15 254,37 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні 37 копійок) та 3% річних - 4186,58 грн. (чотири тисячі сто вісімдесят шість гривень 58 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на постачання теплової енергії № від 17.07.2018 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Подаючи позовну заяву до Господарського суду міста Києва позивач послався на ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися за місцем виконання цих договорів. На думку позивача, оскільки договором № від 17.07.2018 року сторонами визначено місце постачання теплової енергії за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 9, - зазначений спір підсудний Господарському суду міста Києва.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Зі змісту договору не вбачається інших особливостей, зокрема в частині місця стягнення з відповідача грошових коштів (заборгованості, інфляційної складової боргу та 3% річних), а адреса постачання теплової енергії є місцем виконання зобов`язань за договором в частині постачання теплової енергії, однак, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості, інфляційної складової боргу та 3% річних.

Сплата заборгованості не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання договору, оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Отже, спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати боргу (в даному випадку заборгованості, інфляційної складової боргу та 3% річних) в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору визначають лише місце виконання такого договору в частині постачання теплової енергії, що не є предметом позову у даній справі.

Зі змісту позовної заяви слідує, що спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення заборгованості, інфляційної складової боргу та 3% річних, при цьому, умовами договору не визначено конкретного місяця виконання зобов`язання відповідача по сплаті таких сум, а тому таке зобов`язання не є таким, яке належить через його особливість виконувати тільки в певному місці.

Отже, спірні правовідносини не мають особливостей щодо виконання зобов`язань по сплаті заборгованості, інфляційної складової боргу та 3% річних в чітко визначеному місці.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що для розгляду даного спору Господарський процесуальний кодекс України не передбачає іншої територіальної юрисдикції (підсудності), ніж розгляд господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, зі змісту ст. 27 Господарського процесуального кодексу України слідує, що дана норма є імперативною та не передбачає право осіб, які звертаються до господарського суду, змінювати територіальну юрисдикцію господарських справ на власний розсуд.

Частиною 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалт 92» є: 65029, м. Одеса, вул. Княжеська, 3, приміщення № 504.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява подана з порушенням приписів ст. 27 Господарського процесуального кодексу України та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва, а матеріали позовної заяви підлягають передачі на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч. 6 ст. 31 ГПК України).

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 7 ст. 31 ГПК України).

Керуючись ст. 27, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 4/05.1/549 від 16.01.2024 року Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалт 92» про стягнення грошових коштів та додані до неї матеріали передати за підсудністю до Господарського суду Одеської області (65000, м. Одеса, проспект Шевченка, 29).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 23 січня 2024 року.

Суддя О.В. Котков