ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" січня 2024 р. Справа № 911/43/23

За заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Суддя Лутак Т.В.

Секретар судового засідання Дідик Є.С.

Представники: згідно протоколу судового засідання

Обставини справи:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/43/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 відкрито провадження у даній справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства, введено процедуру реструктуризації боргів боржника та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1895 від 29.12.2018, адреса офісу: АДРЕСА_2 ; адреса для кореспонденції: АДРЕСА_3 ).

Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 здійснено 12.04.2023, номер публікації якого 70392.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.05.2023 визнано вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 у розмірі 143 680, 17 грн, з яких: 4 294, 40грн відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів та 139 385, 77грн друга черга задоволення вимог кредиторів; визнано вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 у розмірі 157 632, 67грн, з яких: 5 368, 00 грн відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів та 152 264, 67грн друга черга задоволення вимог кредиторів; зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича організувати проведення зборів кредиторів боржника за місцезнаходженням боржника, письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів боржника, належні докази про що надати суду; скликання перших загальних зборів кредиторів призначено на 05.06.2023; зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника, передбачене ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства; засідання господарського суду щодо розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначено на 03.07.2023.

09.06.2023 до Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» із заявою вих. № 9179 від 07.06.2023 (вх. № 11314/23 від 09.06.2023) про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 у розмірі 50 000, 00 грн.

30.06.2023 до Господарського суду Київської області від боржника надійшло клопотання б/н від 30.06.2023 (вх. № 2081/23 від 30.06.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 03.07.2023, без участі боржника та представника боржника за наявними у матеріалах справи документами.

До Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшло клопотання б/н від 30.06.2023 (вх. № 2092/23 від 03.07.2023) про відкладення судового засідання, на якому буде вирішено питання про затвердження плану реструктуризації боргів боржника або про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі, на іншу дату.

03.07.2023 до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання б/н від 30.06.2023 (вх. № 2094/23 від 03.07.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 03.07.2023, за відсутності його представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2023, враховуючи клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника б/н від 30.06.2023 (вх. № 2092/23 від 03.07.2023), зважаючи на неявку у судове засідання учасників провадження та відсутність протокольного рішення зборів кредиторів боржника, передбаченого ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд даної справи відкладено на 31.07.2023.

До Господарського суду Київської області від представника боржника та боржника надійшли клопотання б/н від 05.07.2023 (вх. № 13008/23 від 06.07.2023, вх. № 13769/23 від 10.07.2023) про приєднання до матеріалів справи виправлених декларацій про майновий стан боржника за 2019 - 2021 роки.

24.07.2023 до Господарського суду Київської області від боржника надійшло клопотання б/н від 24.07.2023 (вх. № 2377/23 від 24.07.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 31.07.2023, без участі боржника та представника боржника за наявними у матеріалах справи документами.

До Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання б/н від 30.07.2023 (вх. № 2465/23 від 31.07.2023) про відкладення розгляду справи, що призначено на 31.07.2023, та проведення вказаного судового засідання за відсутності представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк».

31.07.2023 до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Сенс Банк» надійшло клопотання б/н від 31.07.2023 (вх. № 14562/23 від 31.07.2023) про відкладення розгляду справи, що призначений на 31.07.2023, на іншу дату.

До Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшло клопотання б/н від 31.07.2023 (вх. № 14621/23 від 31.07.2023) про відкладення розгляду справи, що призначений на 31.07.2023, на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.07.2023, враховуючи вищезазначені клопотання кредиторів та керуючого реструктуризацією боргів боржника, зважаючи на неявку у судове засідання учасників провадження та відсутність протокольного рішення зборів кредиторів боржника, передбаченого ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд даної справи відкладено на 18.09.2023.

12.09.2023 до Господарського суду Київської області від боржника надійшло клопотання б/н від 12.09.2023 (вх. № 3075/23 від 12.09.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 18.09.2023, без участі боржника та представника боржника за наявними у матеріалах справи документами.

До Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання вих. № КНО-44.2.5/287 від 30.06.2023 (вх. № 17629/23 від 18.09.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 18.09.2023, за відсутності його представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.09.2023 у даній справі визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 у розмірі 55 368, 00грн, з яких: 5 368, 00 грн - відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів та 50 000, 00грн - друга черга задоволення вимог кредиторів.

Крім того, ухвалою Господарського суду Київської області від 18.09.2023, зважаючи на неявку у судове засідання учасників провадження, невиконання керуючим реструктуризацією боргів боржника вимог суду та відсутність протокольного рішення зборів кредиторів боржника, передбаченого ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд даної справи відкладено на 23.10.2023.

16.10.2023 до Господарського суду Київської області від боржника надійшло клопотання б/н від 16.10.2023 (вх. № 3653/23 від 16.10.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 23.10.2023, без участі боржника та представника боржника за наявними у матеріалах справи документами.

До Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшло клопотання б/н від 23.10.2023 (вх. № 3823/23 від 23.10.2023) про відкладення підсумкового засідання у даній справі та надання додаткового часу для скликання зборів кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.10.2023, зважаючи на неявку у судове засідання учасників провадження, невиконання керуючим реструктуризацією боргів боржника вимог суду та враховуючи подане ним клопотання б/н від 23.10.2023 (вх. № 3823/23 від 23.10.2023), розгляд даної справи відкладено на 16.11.2023.

08.11.2023 до Господарського суду Київської області від боржника надійшло клопотання б/н від 08.11.2023 (вх. № 4295/23 від 08.11.2023) про проведення судового засідання, що призначено на 16.11.2023, без участі боржника та представника боржника за наявними у матеріалах справи документами.

До Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшло клопотання б/н від 15.11.2023 (вх. № 4510/23 від 15.11.2023) про відкладення підсумкового засідання у даній справі та надання додаткового часу для скликання зборів кредиторів.

16.11.2023 до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання б/н від 15.11.2023 (вх. № 4526/23 від 16.11.2023) про закриття провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , у якому кредитор просить суд: провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрити; скасувати дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, встановленого ухвалою від 10.04.2023; розглянути дане клопотання у судовому засіданні за відсутності представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2023 розгляд справи було відкладено на 30.11.2023, вп`яте зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича виконати вимоги ухвали суду від 22.05.2023 у даній справі, попереджено арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича про відповідальність, встановлену Кодексом України з процедур банкрутства, за невиконання або неналежне виконання обов`язків керуючого реструктуризацією боргів боржника у даній справі.

30.11.2023 до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання б/н від 29.11.2023 (вх. № 5028/23 від 30.11.2023) про відкладення судового засідання з розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі. Крім того, заявником - Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було відкликано раніше подане клопотання б/н від 15.11.2023 (вх. № 4526/23 від 16.11.2023) про закриття провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

30.11.2023 до Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича надійшли заперечення (вх. № 22365/23 від 30.11.2023 та вх. № 5032/23 від 30.11.2023) на клопотання Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про закриття провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Крім того, 30.11.2023 до Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича надійшло клопотання (вх.22366/23 від 30.11.2023) про залучення до матеріалів справи Протоколу № 1 Зборів кредиторів боржника фізичної особи ОСОБА_1 від 29.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2023 розгляд справи відкладено на 15.12.2023 о 14:30, зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича виконати вимоги ухвали суду від 22.05.2023 у даній справі.

В подальшому, судом встановлено, що при виготовленні ухвали господарського суду Київської області від 30.11.2023 у даній справі допущено описку, а саме: у пункті 1 резолютивної частини вказаної ухвали у зазначенні дати та часу засідання замість: « 15.12.2023 о 14:30», помилково зазначено: « 30.11.2023о 16:00».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 за ініціативою суду виправлено описку в ухвалі господарського суду Київської області від 30.11.23 у справі № 911/43/23, у пункті 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 30.11.2023 у справі № 911/43/23 у зазначенні дати та часу засідання замість: « 30.112023 о 16:00» читати: « 15.12.2023 о 14:30».

У судове засідання призначене на 15.12.2023 з`явився керуючий реструктуризацією боргів боржника арбітражний керуючий Соловей Юрій Анатолійович та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», інші учасники провадження у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні 15.12.2023 керуючий реструктуризацією боргів боржника арбітражний керуючий Соловей Юрій Анатолійович заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, для доопрацювання плану реструктуризації боргів боржника, яке з огляду на відсутність заперечень іншого учасника справи, задовольняється протокольною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2023 розгляд справи відкладено на 11.01.2024, зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича виконати вимоги ухвали суду від 22.05.2023 у даній справі.

До Господарського суду Київської області від представника боржника надійшла заява б/н від 11.01.2024 (вх. № 1905 від 11.01.2024) про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, призначення керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича.

Також, 11.01.2024 до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» надійшло клопотання б/н від 11.01.2024 (вх. № 333/24 від 11.01.2024) про закриття провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2024 розгляд справи відкладено на 18.01.2024, зобов`язано Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство «Сенс Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» надати суду власні письмові пояснення та обґрунтування щодо поданої боржником заяви б/н від 11.01.2024 (вх. № 1905 від 11.01.2024) про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.

До Господарського суду Київської області від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання б/н від 17.01.2024 (вх. № 593/24 від 18.01.2024) про розгляд справи за його відсутністю та підтримку раніше поданого клопотання про закриття провадження у справі та заперечення б/н від 17.01.2024 (вх. № 591/24 від 18.01.2024) на заяву боржника про визнання банкрутом та перехід до процедури погашення боргів.

У судове засідання призначене на 18.01.2024 з`явився представник боржника, який підтримав заяву б/н від 11.01.2024 (вх. № 1905 від 11.01.2024) про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, призначення керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича. Крім того, представник боржника заперечив проти клопотання Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» б/н від 11.01.2024 (вх. № 333/24 від 11.01.2024) про закриття провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Інші учасники провадження у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності інших представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи передбачені ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, а порядок та наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені статтями 119, 120 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 1 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства регламентовано, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з тим, що сукупний розмір його прострочених зобов`язань становить 989 274, 42 грн, що є більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, він припинив погашення кредитів та здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним із зобов`язань упродовж двох місяців, а також існують інші обставини, які підтверджують, що він найближчим часом не зможе виконати грошові зобов`язання з огляду на відсутність достатніх активів та наявність значно меншого доходу ніж розмір грошових зобов`язань перед кредиторами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 було відкрито провадження у даній справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства, введено процедуру реструктуризації боргів боржника та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1895 від 29.12.2018, адреса офісу: АДРЕСА_2 ; адреса для кореспонденції: АДРЕСА_3 ).

Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 здійснено 12.04.2023, номер публікації якого 70392.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.05.2023 визнано вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 у розмірі 143 680, 17 грн, з яких: 4 294, 40 грн відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів та 139 385, 77 грн друга черга задоволення вимог кредиторів; визнано вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 у розмірі 157 632, 67 грн, з яких: 5 368, 00 грн відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів та 152 264, 67 грн друга черга задоволення вимог кредиторів; зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича організувати проведення зборів кредиторів боржника за місцезнаходженням боржника, письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів боржника, належні докази про що надати суду; скликання перших загальних зборів кредиторів призначено на 05.06.2023; зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника, передбачене ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства; засідання господарського суду щодо розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначено на 03.07.2023.

09.06.2023 до Господарського суду Київської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» із заявою вих. № 9179 від 07.06.2023 (вх. № 11314/23 від 09.06.2023) про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 у розмірі 50 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.09.2023 було визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 у розмірі 55 368,00 грн, з яких: 5 368,00 грн відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів та 50 000,00 грн друга черга задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, збори кредиторів у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 відбулись 29.11.2023 о 16:00 за допомогою відеоконфернцзв`язку, на яких були присутні представники кредиторів АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та АТ «Сенс Банк», що сукупно мають 100% голосів на зборах кредиторів.

За наслідками проведення зборів кредиторів 29.11.2023 було прийнято до відома звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій та вирішено зняти з порядку денного питання розгляду та схвалення погодженого боржником плану реструктуризації боргів в редакції від 27.11.2023 а також питання звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та про перехід до процедури погашення боргів, з огляду на те, що у кредиторів виникли питання, які слід з`ясувати у боржника та надані рекомендації щодо доопрацювання плану реструктуризації та зміни його умов.

З наданих представником кредитора Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та арбітражним керуючим письмових пояснень вбачається, що боржником було погоджено нову редакцію плану реструктуризації боргів від 10.01.2024, тоді як судове засідання з розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі було відкладено на 11.01.2024, що у свою чергу унеможливило його погодження зборами кредиторів, які були скликані керуючим реструктуризацією на 11.01.2024.

Водночас, судом встановлено що в матеріалах справи відсутній погоджений боржником та схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 у редакції від 10.01.2024, також відсутні докази проведення зборів кредиторів 11.01.2024.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця який не є тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.

За змістом статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином Кодексом України з процедур банкрутства запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною 5 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України).

Тому до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки: - повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; - надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; - подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина 4 статті 116, частина 7 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); - повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 Кодексу України з процедур банкрутства); - погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина 1 статі 128 Кодексу України з процедур банкрутства).

Поряд із цим, Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає: - відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини 4 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства; - закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства); - відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною 3 статті 125 Кодексу України з процедур банкрутства або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини 8 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); - дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах Кодексу України з процедур банкрутства принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства «Відновлення платоспроможності фізичної особи» (стаття 113 Кодексу України з процедур банкрутства).

За такого правового регулювання у справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовні загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутство, передбачені частиною 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника - фізичної особи.

Системне тлумачення положень частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у взаємозв`язку зі статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком, визначених пунктами 1, 2, 5, які стосуються виключно юридичних осіб) є загальними приписами стосовно підстав закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за Книгою четвертою цього Кодексу, адже застосовуються як до банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців.

Отже, за змістом частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства термін "справа про банкрутство" слід тлумачити широко, як універсальне поняття, адже банкрутство боржника є одним з етапів провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а підстави закриття провадження, які стосуються лише юридичних осіб, законодавець виділив у цій нормі відповідним уточненням щодо особи боржника або властивих лише банкрутству юридичних осіб судових процедур.

Окрім того, з урахуванням положень статей 3,12 Господарського процесуального кодексу України, статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства та відсилочного припису пункту 9 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у справі про неплатоспроможність фізичної особи можуть бути застосовані підстави закриття провадження у справі за статтею 231 Господарського процесуального кодексу України в тих межах, що стосуються фізичної особи та особливостей банкрутства.

Щодо спеціальних підстав закриття провадження у справі, які можуть бути застосовані лише у справі про неплатоспроможність фізичної особи, то аналіз приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що така процесуальна можливість передбачена на всіх стадіях судової процедури реструктуризації боргів боржника, за різних підстав та з неоднаковим ступенем імперативності відповідних норм.

Так, частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Конструкція вказаної норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи призначення цієї норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, Верховним Судом у постанові судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 по справі № 903/806/20 наголошено на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

У судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства передбачає право зборів кредиторів звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність якщо: - збори кредиторів прийняли рішення про відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника (пункт 2 частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства); - господарський суд відмовив у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника (частина 10 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); - боржником порушено план реструктуризації боргів (частина 3 статті 128 Кодексу України з процедур банкрутства).

Системний аналіз цих норм приводить до висновку, що за наведених вище підстав (окрім частини 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства) господарський суд може вирішити питання щодо доцільності подальшого руху справи лише за клопотанням зборів кредиторів (кредитора), яким на певній стадії судової процедури реструктуризації боргів боржника надано виключне право ініціювати за власним вибором перехід до наступної судової процедури неплатоспроможності фізичної особи або закриття провадження у справі.

Слід зазначити, що визначені у пункті 2 частини 8 статті 123, частині 10 статті 126 та частині 3 статті 128 Кодексу України з процедур банкрутства підстави для звернення зборів кредиторів (кредитора) із клопотанням про закриття провадження у справі можуть бути зумовлені саме неконструктивною позицією останніх при погодженні плану реструктуризації боргів, порушеннями при схваленні зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, іншими обставинами, які не залежать від волі боржника, що має врахувати господарський суд при вирішенні питання про задоволення чи відмову у задоволенні такого клопотання зборів кредиторів (кредитора) крізь призму мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Таким чином само по собі клопотання зборів кредиторів про закриття провадження/перехід до наступної судової процедури, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та обставин, не може бути достатньою та безумовною підставою для задоволення господарським судом такого клопотання.

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом цієї норми: - чітко визначений строк з якого вона може бути застосована судом - після спливу трьох місяців у процедурі реструктуризації боргів боржника; - обов`язковою умовою її реалізації є неподання до господарського суду протягом визначеного строку погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника; - коло ініціаторів її застосування не конкретизовано; - господарський суд набуває право на альтернативне вирішення подальшого руху справи: ухвалити рішення про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Порівняльний аналіз положень частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства з частиною 7 статті 123Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.

Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини 11 статті 126Кодексу України з процедур банкрутства.

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Щодо застосування частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

У розвиток цієї правової позиції у постанові від 26.05.2022 по справі № 903/806/20 Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду наголошено, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Суд зауважує, що за приписами Кодексу України з процедур банкрутства судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини 5 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина 2 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Отже, на відміну від статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про неплатоспроможність фізичної особи Кодекс не встановлює граничного строку здійснення судової процедури реструктуризації боргів боржника, проте у наведених вище приписах визначає максимальні строки щодо кожної стадії цієї судової процедури, крім виконання плану реструктуризації боргів, що має індивідуальні особливості для кожного боржника.

Зазначене у сукупності дає підстави для висновку, що строк судової процедури реструктуризації боргів боржника від дня її введення та до затвердження судом погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження, зокрема у разі неподання чи незатвердження такого плану, не повинен перевищувати 120 днів.

Таке тлумачення кореспондується з приписами частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства про перехід до процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не схвалено плану реструктуризації боргів боржника, що розуміється як додатковий стимул для дієвої реалізації кредиторами своїх правомочностей та засіб захисту інтересів добросовісного боржника від зволікання кредиторів.

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Логічне та філологічне тлумачення цієї норми у взаємозв`язку з пунктом 2 частини 4 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини 4 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини 11 статті 126Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, хоча Кодексу України з процедур банкрутства докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини 5 статті 119, частини 11 статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини 7, пункту 2 частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

До спливу цього строку керуючий реструктуризацією зобов`язаний виконати в повному обсязі покладені на нього завдання, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а господарський суд повинен забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін у судовій процедурі реструктуризації боргів боржника.

Суд наголошує на такому визначенні спеціальним законом строків у судовій процедурі реструктуризації боргів, адже презюмується, що добросовісний боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, здатен без зволікань надати вичерпну інформацію щодо свого майнового стану та можливостей погасити борги, а динамічність цієї процедури попереджує ризик додаткових витрат боржника через вичерпання авансування винагороди арбітражного керуючого та відповідає принципу процесуальної економії господарського судочинства.

За змістом частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

За змістом абзацу 2 частини 2 статті 6, частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника.

Таким чином, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, приписи частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною 7 статті 123, частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи, що у частині 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства конкретизовано лише момент з якого вона підлягає застосуванню господарським судом, реалізація цієї норми можлива після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника та до звершення цієї судової процедури, зокрема безпосередньо перед вирішенням господарським судом питання про визнання боржника банкрутом та перехід до судової процедури погашення боргів в порядку частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи наведене, приписи частини 11 статті 126 та частини 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина 1 статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляд справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Проаналізувавши подане кредитором Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» клопотання від 11.01.2024 про закриття провадження у справі № 910/43/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Так, однією з підстав для закриття провадження у справі кредитором зазначено положення п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, яким визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

В матеріалах справи наявний звіт від 29.06.2023 про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2019-2021 роки, відповідно до якого, у поданих деклараціях про майновий стан боржником не було вказане майно, яке належить його дружині ОСОБА_2 , а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_4 , земельна ділянка площею 0,0519 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , та частки земельної ділянки площею 3,065 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона надає в оренду.

Отже, з огляду на наданий боржнику звіт керуючого реструктуризацією боргів боржника про результати перевірки декларацій про його майновий стан, у боржника в силу приписів п.1 ч.7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства виникло право на подання у строк до 06.07.2023 виправлених декларацій з урахуванням вказаних недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2023, тобто у межах строку передбаченого п.1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, боржником було подано до суду клопотання б/н від 05.07.2023 (вх. 13008/23 від 06.07.2023) про залучення до матеріалів справи виправлених декларацій про його майновий стан.

Враховуючи, що боржник надав суду у визначений Кодексом України з процедур банкрутства строк виправлені декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією, у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможності саме за п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було відкрито ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.04.2023, тобто строк, визначений ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства пройшов.

Збори кредиторів у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 відбулись 29.11.2023 о 16:00 за допомогою відеоконфернцзв`язку, на яких були присутні представники кредиторів АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та АТ «Сенс Банк», що сукупно мають 100% голосів на зборах кредиторів.

За наслідками проведення зборів кредиторів 29.11.2023 було прийнято до відома звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій та вирішено зняти з порядку денного питання розгляду та схвалення погодженого боржником плану реструктуризації боргів в редакції від 27.11.2023 а також питання звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та про перехід до процедури погашення боргів, з огляду на те, що у кредиторів виникли питання, які слід з`ясувати у боржника та надані рекомендації щодо доопрацювання плану реструктуризації та зміни його умов.

У подальшому, боржником було погоджено нову редакцію плану реструктуризації боргів боржника 10.01.2024, тоді як судове засідання з розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі було відкладено на 11.01.2024, що у свою чергу унеможливило його погодження зборами кредиторів, які були скликані керуючим реструктуризацією на 11.01.2024.

При цьому, за твердженнями кредитора Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», боржником було змінено лише дату редакції плану, залишивши зауваження кредиторів щодо розкриття причин неплатоспроможності а також заходів з поліпшення фінансового стану поза увагою.

Через призму судового контролю у даній справі, з огляду на встановлені у ній обставини, з урахуванням інтересів усіх учасників провадження, дослідивши поданий боржником план реструктуризації та обставини несхвалення його зборами кредиторів, суд приходить до висновку про те, що порушення боржником та керуючим реструктуризацією боргів боржника строків на здійснення усіх необхідних заходів у процедурі реструктуризації, в тому числі й щодо розробки та схвалення плану реструктуризації боргів боржника, затягування строків процедури реструктуризації без поважних причин, а також відсутність сумлінності боржника, є встановленими фактами, що підтверджені належними доказами наявними у матеріалах справи. В той же час, зловживань з боку кредиторів судом не встановлено.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, cуд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, враховуючи, що процедура реструктуризації боргів боржника є пріоритетною відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, її строковість, а також прийняті зборами кредиторів рішення про несхвалення поданих проектів плану реструктуризації боргів боржника від 27.11.2023 та від 10.01.2024, проаналізувавши всі обставини такого несхвалення, з огляду на відсутність компромісу між сторонами щодо погашення боргів боржником та сумлінної співпраці боржника із кредиторами та керуючим реструктуризації, відсутність відкритої взаємодії з судом, що полягає у затягуванні судового процесу без поважних причин, з метою уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, процесуальну бездіяльність боржника щодо надання вичерпної інформації про свій майновий стан та можливостей погашення наявної заборгованості, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 із відповідними правовими наслідками.

Положеннями пункту 13 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на те, що судом встановлено наявність підстав та прийнято рішення про закриття провадження у даній справі, клопотання представника боржника б/н від 11.01.2024 (вх. № 1905 від 11.01.2024) про визнання боржника банкрутом, введення процедури погашення боргів, призначення керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 5 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» б/н від 11.01.2024 (вх. № 333/24 від 11.01.2024), про закриття провадження у справі, закриває провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , припиняє процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 та припиняє дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 у справі № 911/43/23.

Керуючись статтями 2, 90, 113, 123, 126 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 2, 231, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 911/43/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

2. Припинити процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 та припинити повноваження арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича як керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 .

3. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 у справі № 911/43/23.

4. У задоволенні клопотання представника боржника б/н від 11.01.2024 (вх. 1905 від 11.01.2024) відмовити.

5. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у даній справі, контролюючому органу, визначеному Податковим кодексом України, іншим органам, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, місцевому суду загальної юрисдикції, органу державної виконавчої служби за місцем проживання боржника, державному органу з питань банкрутства, установам, що здійснюють облік нерухомого та рухомого майна, органам державної автомобільної інспекції за місцем проживання боржника, установам банків, що обслуговують рахунки боржника, депозитарним установам, які ведуть облік прав на цінні папери, що належать боржнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 25.01.2024

Суддя Т.В. Лутак