РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1263/23
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.,

розглянув у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/1263/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖІ ЕНЕРДЖІ",

вул. Центральна, 21, оф. 6, с. Гора, Бориспільський район, Київська обл., 08324;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ,

вул. Садова, 26-А, с. Красне, Чернігівський район, Чернігівська область, 15572;

про стягнення 6 586 165,67 грн;

представники сторін:

від позивача: Пухальська І.С.,

від відповідача: не з`явився;

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖІ ЕНЕРДЖІ" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про стягнення заборгованості в сумі 6 568 165,67 грн, з яких 2 243 048,22 грн основна заборгованість, 970 210,00 грн 12% річних за користування товарним кредитом, 646 471,82 грн 15% штрафу, 1 637 953,01 грн пені, 242 552,49 грн 3% річних та 845 930,03 грн інфляційних втрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору поставки № 3/2020 від 16.01.2020.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.10.2023 року, після чого розгляд справи в підготовчому провадженні відкладався до 06.11.2023 до 13:45 год..

У підготовчому засіданні 06.11.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження підготовчого провадження на 30 днів, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.12.2023.

13.12.2023 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 11.01.2024.

У судовому засіданні 11.01.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Позиції учасників справи.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем договору поставки № 3/2020 від 16.01.2020.

Відповідачем 04.10.2023 подано до суду відзив на позовну заяву № 03/10-1 від 03.10.2023, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив.

Так, відповідач зазначає про те, що позивачем, з урахуванням строку оплати по кожній зі Специфікацій, пропущений строк позовної давності.

Також відповідач посилається на те, що позивач неправомірно нараховує пеню без урахування положень ч.6 ст. 232 ГК України.

За доводами відповідача, оскільки позивачем здійснено нарахування 3% річних, то нарахування 12% річних за користування чужими коштами є неправомірними.

Відповідач також посилається на форс-мажорні обставини, що є підставою для звільнення його від відповідальності.

У відзиві на позов відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.

Судом від позивача через канцелярію суду 17.10.2023 року отримано відповідь на відзив відповідача від 16.10.2023 року.

У відповіді на відзив позивач проти доводів відповідача заперечив.

Так, позивач зазначив, що з урахуванням положень ЦК України, зокрема п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення», строки, визначені, зокрема ст. 257-259 продовжені на час дії карантину.

Отже, як зазначає позивач, строк позовної давності не пропущено.

Щодо нарахування позивачем 12% річних за користування чужими грошовими коштами, позивач зазначає про правомірність такого нарахування.

Позивач зазначив, що відповідачем не дотримано порядку, визначеного п. 8.2.-8.4. Договору щодо повідомлення про настання форс-мажорних обставин, а відтак доводи останнього безпідставні.

Позивач заперечив проти доводів відповідача щодо зменшення штрафних санкцій.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

Будь-яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань у Відповідача перед Позивачем по суті спору; доведеність суми боргу та наявність правових підстав для застосування до Відповідача наслідків порушення грошових зобов`язань по суті спору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- договору поставки № 3/2020 від 16.01.2020;

- додатку до Договору Специфікація № 1 від 31.01.2020, специфікація № 2 від 19.03.2020, специфікація № 3 від 31.03.2020, специфікація № 4 від 12.05.2020, специфікація № 5 від 20.05.2020, специфікація № 6 від 17.06.2020 року;

- видаткові накладні № ЕЕ000000011 від 31.01.2020, № ЕЕ000000091 від 19.03.2020; № ЕЕ000000155 від 31.03.2020,№ ЕЕ000000388 від 31.01.2020, № ЕЕ000000456 від 20.05.2020, № ЕЕ000000584 від 17.06.2020;

- рахунки на оплату№ 14 від 30.01.2020, № 101 від 17.03.2020, № 205 від 31.03.2020, № 372 від 12.05.2020, № 416 від 20.05.2020

- додаткова угода від 27.03.2023 до договору поставки № 3/2020 від 16.01.2020;

- банківська виписка;

- розрахунок заборгованості та штрафних санкцій;

- наказ на призначення та виписка з ЄДР.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно правове обґрунтування.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖІ ЕНЕРДЖІ" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Іванівка АГ» (Покупець) 16 січня 2020 року укладено Договір поставки №3/2020 (далі Договір а.с.14-21).

Відповідно до пункту 1.1 Договору поставки - Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність у обумовлені строки Покупцю засоби захисту рослин (надалі Товар), вказаний в Специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату.

Кількість, асортимент, ціна Товару, а також умови та строки оплати та умови та строки поставки Товару визначаються в Специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору. (п.1.2)

Поставка Товару здійснюється на умовах обумовлених Сторонами в специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору. Умови поставки визначаються Сторонами відповідно до Incoterms, 2010 з урахуванням особливостей, визначених даним Договором. У випадку наявності протиріч між умовами ІНКОТЕРМС 2010 та умовами цього Договору,- перевагу мають умови Договору, якщо інше не буде визначено Додатковими угодами до цього Договору. (п.2.1).

Відповідно до п. 2.2. Договору, Товар поставляється Постачальником у відповідності із Специфікацією до даного Договору та замовленням, на умовах та в строк, зазначений в Специфікації.

Поставка Товару здійснюється партіями. Під партією Товару, який поставляється на умовах цього Договору та для цілей цього Договору, Сторони розуміють таку кількість Товару, яка має бути поставлена Покупцю за одною Специфікацією до цього Договору (п.3.1).

Поставка партії Товару здійснюється в строки, обумовлені в Специфікації. (п.3.2).

Датою поставки Товару вважається дата фактичного отримання Покупцем Товару, вказана у товаро-супроводжувальних документах відповідно до умов поставки Товару (п.3.4.)

Ціна на товар є договірною. Ціни, загальна вартість, найменування Товару визначаються в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США та зазначаються у Додатку(ах) до Договору. В ціну Товару входить вартість тари, упаковки та маркування, завантаження, тари, піддонів (за наявності). Тара та піддони ( в разі наявності) поставляються разом із Товаром та є безповоротними (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору, ціна Товару вказується в Специфікаціях до даного Договору в еквіваленті долара США до гривні або тільки в гривні за Правилом визначення курсу валют за Договором. Ціна Товару вказана в доларах США є остаточною і не підлягає коригуванню.

Загальна ціна Договору складається із суми вартості всіх партій Товару, поставлених Постачальником протягом строку дії даного Договору та не може перевищувати 30 000000,00 грн з урахуванням ПДВ. (п. 5.3. Договору)

Розрахунок за Товар, що поставляється за даним Договором, здійснюється Покупцем на умовах і у строк, що узгоджується у Специфікації.

Оплата по даному Договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Продавця на підставі умов даного Договору та на підставі рахунку-фактури, який надається Постачальником. Рахунок фактура дійсний протягом 3-х календарних днів з дня його отримання Покупцем. (п.п. 6.5., 6.6. Договору).

Відповідно до п. 6.8. Договору оплата здійснюється в національній валюті України шляхом сплати грошових коштів на банківський рахунок Продавця. Сторони дійшли згоди, що відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, сума, що підлягає сплаті визначається виходячи з Еквівалентної ціни Товару за курсом, що склався на попередній банківський день до дати здійснення оплати.

У разі порушення Покупцем строків оплати Товару за даним Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки, яка встановлюється Національним Банком України і діє у період прострочення, від відповідної суми простроченого зобов`язання за кожен календарний день прострочення. Сума прострочення кожен день вираховується, виходячи із Еквівалентної ціни товару. (п. 7.1. Договору)

У разі порушення Покупцем строків оплати вартості поставленого Товару за даним Договором понад 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 15% від відповідної суми простроченого до виконання зобов`язання. Сума прострочення кожен день вираховується, виходячи із Еквівалентної ціни товару. (п. 7.2.)

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, за умови виконання Сторонами своїх зобов`язань, у іншому випадку до повного їх виконання. (п.9.1).

Відповідно до п. 10.5. Договору, додаткові угода та додатки до цього Договору, Додаткові угоди, Специфікації, тощо є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками.

До Договору поставки сторони уклали:

1. Додаток Специфікацію №1 від 31.01.2020р. (а.с.22), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар:

- Армор (лямбда-цигалотрин, 100гл/+імидакроприд, 300г/л) у кількості 355 л. Сума в еквівалент, USD 7810,00;

- Ад`юкор (трисидоксан органосилікований сурфактант) у кількості 530 л. Сума в еквівалент, USD 8745,00;

- Імеріал Гербіцид (імазапір, 15 г/л імазамокс, 33 гл) у кількості 80 л. Сума в еквівалент, USD 992,00;

- Регалон S Десикант (дикват дибромид, 150 г/л) у кількості 3130 л. Сума в еквівалент, USD 14085,00;

- Гліфат (Ізопропіламінна сіль гліфосату 480 г/д) у кількості 10260 л. Сума в еквівалент, USD 33858,00;

- Фоліум регулятор росту у кількості 743 л. Сума в еквівалент, USD 4829,50;

Всього на суму 70 319,50 дол. США.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США, шляхом перерахування коштів на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: 100% передоплата.

У разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмір 12% річних.

2. Додаток Специфікацію №2 від 19.03.2020р. (а.с.25), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар:

- Фоліум Регулятор росту (амінокислоти 12%ю, азот 1,2 %, В-0,02%, Мn 0.05%. Zn 0.07%) кількості 8000 л. Сума в еквівалент, USD 52 000,00;

Всього на суму 52 000,00 дол. США.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США, шляхом перерахування коштів на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: 100% передоплата.

У разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмір 12% річних.

3. Додаток Специфікацію №3 від 31.03.2020р. (а.с.28), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар:

- Гербіцид Центор (клетодим, 240 г/л) кількості 60 л. Сума в еквівалент, USD 720,00;

Всього на суму 720,00 дол. США.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США, шляхом перерахування коштів на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: 100% передоплата.

У разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмір 12% річних.

4. Додаток Специфікацію №4 від 12.05.2020р. (а.с.31), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар:

- Ад`юкор (трисилоксан органосилікований сурфактант) кількості 500 л. Сума в еквівалент, USD 8250,00;

- Гербіцид Мілано (нікосульфурон, 40 г/л) у кількості 900 л. Сума в еквівалент USD 12960,00

Всього на суму 21 210,00 дол. США.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США, шляхом перерахування коштів на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: 100% передоплата.

У разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмір 12% річних.

5. Додаток Специфікацію №5 від 20.05.2020р. (а.с.34), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар:

- Гербіцид Мілано (нікосульфурон, 40 г/л) кількості 1100 л. Сума в еквівалент, USD 15 840,00;

Всього на суму 15 840,00 дол. США.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США, шляхом перерахування коштів на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: 100% передоплата.

У разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмір 12% річних.

6. Додаток Специфікацію №6 від 17.06.2020р. (а.с.37), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар:

- Ад`юкор (трисилоксан органосилікований сурфактант) кількості 200 л. Сума в еквівалент, USD 3 300,00;

Всього на суму 3 300,00 дол. США.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США, шляхом перерахування коштів на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: 100% передоплата.

У разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмір 12% річних.

Згідно з видатковими накладними № ЕЕ000000011 від 31.01.2020 на суму 1768659,71 грн, № ЕЕ000000091 від 19.03.2020 на суму1438176 грн; № ЕЕ000000155 від 31.03.2020 на суму 20167,20 грн, № ЕЕ000000388 від 12.05.2020 на суму 571698 грн, № ЕЕ000000456 від 20.05.2020 на суму 422400 грн, № ЕЕ000000584 від 17.06.2020 на суму 88711,20 грн, на виконання умов Договору №3/2020 від 16.01.2020 та Специфікацій до нього ТОВ «ЕНДЖІ ЕНЕРДЖІ» передало, а ТОВ «Агрофірма Іванівка АГ» прийняло Товар на загальну суму 4309812,14 грн.

Позивачем виставлялись рахунки на оплату вищевказаного Товару: рахунки на оплату№ 14 від 30.01.2020 на суму 1 768 659,71 грн, № 101 від 17.03.2020 на суму 1 438 176,00 грн, № 205 від 31.03.2020 на суму 20 167,20 грн, № 372 від 12.05.2020 на суму 571 698,00 грн, № 416 від 20.05.2020 на суму 422 400,00 грн.

Відповідач на підставі платіжних доручень здійснив часткову оплату з наступними призначеннями платежів на суму 3 790 520,56 грн

- від 25.02.2021 на суму 1000000 грн з призначенням платежу «Оплата за ЗЗРи зг. Рах № 14 від 30.01.2020р, в т.ч. ПДВ 20% - 166 666,67 грн;

- від 26.10.2021 на суму 2009874 грн з призначенням платежу «Оплата за ЗЗРи зг. Договір поставки № 3/2020 від 16.01.2020, в т.ч. ПДВ 20% - 334 979,00 грн;

- від 06.12.2022 на суму 30 000 грн з призначенням платежу «Оплата за ЗЗРи зг. Рах № 101 від 17.03.2020р дог. Пос. № 3/2020 від 16.01.2020, в т.ч. ПДВ 20% - 5000,00 грн;

- від 25.04.2023 на суму 375323,28 грн з призначенням платежу «Оплата згідно додаткової угоди від 27.03.2023 та договору № 3/2020 від 16.01.2020р, в т.ч. ПДВ 20% - 62553,88 грн;

- від 26.05.2023 на суму 375323,28 грн з призначенням платежу «Оплата згідно додаткової угоди від 27.03.2023 та договору № 3/2020 від 16.01.2020р,, в т.ч. ПДВ 20% - 62553,88 грн.

Крім того, 27.03.2023 між сторонами укладена додаткова угода до Договору поставки №3/2020 від 16.01.2020, відповідно до умов якої:

п.1 Сторони погодили, що станом на 27.03.2023 заборгованість Покупця перед Постачальником за поставлений Товар становить 1 876616,44 грн, що є еквівалентом 51317,70 дол. США (згідно офіційного курсу НБУ 36,5686 грн за 1 дол. США на дату підписання цієї Додаткової угоди).

п.2. Сторони дійшли згоди про розтермінування заборгованості вказаної у п.1 цієї Додаткової угоди та затвердження графіку її погашення. Така сума заборгованості станом на 27.03.2023 складає 51317,70 доларів США, що еквівалентно 1876616,44 гривень та повністю сплачується до 28 серпня 2023 року, у наступному порядку:

до 28.04.2023 10263,54 дол. США,

до 26.05.2023 10263,54 дол. США,

до 28.06.2023 10263,54 дол. США,

до 28.07.2023 10263,54 дол. США,

до 28.08.2023 10263,54 дол. США.

п.3 Сторони погодили, що у разі недотримання Покупцем графіку погашення заборгованості, знижка, застосована в п.2 та обмеження в п. 4 цієї Додаткової угоди скасовуються, сплаті негайно в такому випадку підлягає сума 51317,70 дол. США, графік погашення не застосовується.

п.4. Сторони досягли домовленості, що підписанням цієї Додаткової угоди, Постачальник зобов`язується не застосовувати до Покупця та не вимагатиме сплати від Покупця, в позасудовому чи судовому порядку, штрафів, пені, неустойки,3% річних або компенсації будь-яких інших збитків (втрат), які передбачені умовами Договору або чинним законодавством України на суму заборгованості, що виникла на дату до укладення цієї Додаткової угоди.

п.5 Розрахунки за цією Додатковою угодою здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. При визначенні розміру платежу має вкористовуватися обмінний курс долара США по відношенню до української гривні, встановлений НБУ на день здійснення відповідного платежу.

п.6. Дана Додаткова угода укладена в 2х примірниках, які мають однакову юридичну силу для кожної із сторін.

п.7. Дана Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору поставки № 3/2020 від 16.01.2020 і вступає в силу з моменту її підписання.

В порушення умов Договору поставки, відповідач за поставлену продукцію не розрахувалося в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 2243048,22 грн.

За порушення строку оплати, позивач заявив до стягнення пеню у сумі 1637953,01 грн, штраф - 646471,82 грн, інфляційні 845930,03 грн, 3% річних - 242552,49 грн, 12% річних за користування товарним кредитом 970210,00 грн.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України та ст.202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено матеріалами справи на виконання Договору, відповідно до Специфікацій №1-№6, видаткових накладних № ЕЕ000000011 від 31.01.2020, № ЕЕ000000091 від 19.03.2020, № ЕЕ000000155 від 31.03.2020, № ЕЕ000000388 від 12.05.2020, № ЕЕ000000456 від 20.05.2020, № ЕЕ000000584 від 17.06.2020 позивач поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 163359,00 дол. США, що в еквіваленті на дату поставок становило 4309812,14 грн.

Специфікації та видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Зауваження та заперечення відсутні.

Відповідно до п. 4 Специфікацій, оплата Товару здійснюється в еквіваленті національної валюти України Гривні до долара США шляхом перерахування на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника у порядку 100% передоплати.

У матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем 100% передоплати вартості Товару, визначеного у Специфікаціях до моменту поставки.

Здійснюючи поставку Товару без передоплати Сторони своїми діями, а саме шляхом передачі Товару та підписанням видаткових накладних, змінили порядок розрахунків.

Строку оплати фактично поставленого товару сторонами не погоджено, тому підлягає застосуванню загальна норма ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідно до якої покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням ст. 253 ЦК України, відповідно до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, у відповідача виникло зобов`язання з оплати товару у наступні строки:

по видатковій накладній № ЕЕ000000011 від 31.01.2020 до 01.02.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000091 від 19.03.2020 до 20.03.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000155 від 31.03.2020 до 01.04.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000388 від 12.05.2020 до 13.05.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000456 від 20.05.2020 до 21.05.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000584 від 17.06.2020 до 18.06.2020.

Це також не суперечить і порядку здійснення розрахунків за умовами Договору.

За поставлений Товар відповідач розрахувався частково, що підтверджується копіями платіжних доручень, в сумі 3790520,56 грн.

З урахуванням умов Договору, заборгованість відповідача складає 2242048,22 грн.

Доказів оплати суми заборгованості відповідач не надав.

Відтак, вимоги позивача в частині стягнення 2242048,22 грн підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Щодо вимог по стягненню пені, штрафу, 3% річних та інфляційних.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин відповідно до ст.230 ГК України зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. (ч.1 ст.231 ГК).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення:

1637953,01 грн пені, 242552,49 грн 3% річних за період прострочення виконання зобов`язання з 30.01.2020 по 22.08.2023;

845930,03 грн інфляційних за період прострочення виконання зобов`язання з лютого 2020 року по липень 2023 року;

970210,00 грн 15% штрафу.

З приводу вимоги позивача по стягненню пені суд зазначає наступне.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем строків оплати Товару, прострочення виконання грошового зобов`язання виникло

по видатковій накладній № ЕЕ000000011 від 31.01.2020 з 02.02.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000091 від 19.03.2020 з 21.03.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000155 від 31.03.2020 з 02.04.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000388 від 12.05.2020 з 14.05.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000456 від 20.05.2020 з 22.05.2020,

по видатковій накладній № ЕЕ000000584 від 17.06.2020 з 19.06.2020.

Судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми пені та встановлено наступне.

Нормами ч.6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, умовами Договору сторони обумовили, що пеня нараховується від простроченої суми зобов`язання за кожен календарний день прострочення, тобто дані умови не містять ні іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначенням "до дати фактичного виконання", тощо.

Тобто сторони не передбачили продовжений строк нарахування пені, ніж встановлений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

У той же час, відповідно до п.7 Прикінцевих положень ГК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, судом, при перевірці правильності нарахування позивачем пені враховувались вищевикладені положення законодавства, у зв`язку з чим, пеня, належна до стягнення становить 1603869,46 грн за період з 02.02.2020 по 30.06.2023.

В частині стягнення 34083,55 грн пені вимоги не підлягають задоволенню як безпідставно нараховані.

За перерахунком суду сума 3% річних становить 244156,21 грн.

Відповідно до ст. 14, 237 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, вимоги позивача про стягнення 3% річних є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню в сумі 242552,49 грн за період з 02.02.2020 по 22.08.2023.

За перерахунком суду, суми інфляційних та 15% штрафу нараховані позивачем правомірно, у відповідності до умов Договору та вимог законодавства і підлягають задоволенню у заявлених позивачем сумах, а саме 845930,03 грн інфляційних та 646471,82 грн штрафу.

Щодо посилання відповідача щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення боргу, пені та штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ЦК України).

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У п. 12 розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України в редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Враховуючи норми права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, п. 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, підлягає застосуванню з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Разом з тим, як зазначено вище, постановою КМУ № 651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Але, суд зауважує, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, термін якого продовжено указами Президента України від 18.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, 12.08.2022 №573/2022, 07.11.2022 №757/2022, 06.02.2023 № 58/2023, 01.05.2023 № 254/2023, 26.07.2023 № 451/2023, 06.11.2023 № 734/2023.

Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, якщо на спір поширюється правила позовної давності, передбачені ст. 257-259 Цивільного кодексу України (в т.ч. і правило про загальну позовну давність), особа може звернутися за їх захистом як під час так і після закінчення дії воєнного стану. Продовження строку позовної давності гарантується законом.

Отже, з огляду на приписи статей 256, 257, пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та встановлені судом обставини, строк позовної давності по вимогам по стягненню боргу, пені та штрафу не сплив.

Відтак, заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 970210,00 грн 12% річних за користування товарним кредитом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктами 4 Специфікацій № 1-№6 сторони обумовили, що у разі несплати в строк Постачальнику за Товар, Сторони домовились, що Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування Товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 12% річних.

У спірних правовідносинах, підписавши спірний Договір та Специфікації, Постачальник та Покупець домовились, що останній здійснює 100 відсоткову передоплату.

Суд звертає увагу на те, якщо сторони дійшли згоди про продаж товару в кредит, то вони мають чітко вказати про це в договорі та вказати період відстрочення або розстрочення платежу. Адже, відповідно до частини другої статті 694 ЦК України, товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. У зв`язку з цим продавець має право на одержання від покупця процентів, нарахованих на ціну товару, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо ж в договорі зазначені лише, що оплата здійснюється протягом певного періоду часу після передання товару, тобто за відсутності в договорі умови про продаж товару в кредит, слід виходити з того, що продаж здійснений не за цінами, що діють на день продажу за умови негайної оплати товару, а в ціні товару враховано, що оплата буде здійснена пізніше.

Отже, з урахуванням того, що сторони в Договорі не визначили строки відстрочки / розстрочки оплати товару, а відтак відсутній продаж товару в кредит, а також те, що у матеріалах справи відсутні докази письмового погодження інших строків оплати, тому відсутні підстави для застосування норм ст.536 та 694 ЦК України та нарахування 12% за товарний кредит.

Відтак, вимоги в частині стягнення 970210,00 грн задоволенню не підлягають.

Стосовно посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

Згідно листа Торгово-Промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, ТТП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Отже, нездійснення оплати відповідачем заздалегідь ставила позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач Товар передав, послуги надав, а фактично оплату не отримав, що у подальшому позбавило його користування грошовими коштами за відсутності будь-якої неправомірної поведінки з боку позивача, а відтак слід дійти висновку про порушення принципу справедливості та добросовісності господарських взаємовідносин з боку відповідача.

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідача в цій частині не приймаються судом до уваги.

Водночас, суд враховує, що згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546,549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Матеріали справи не містять обґрунтування та доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку із вказаним простроченням в оплаті.

Судом, при цьому, враховано ту обставину, що відповідач є аграрним виробником, який забезпечує продовольчу безпеку в країні, що інтереси позивача додатково захищені нарахованими і присудженими до стягнення сумами інфляційних та 3% річних, а також те, що належні до стягнення штрафні санкції складають 67% суми заборгованості (з урахуванням компенсаційних сум річних та інфляційних).

Отже, з урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи баланс інтересів обох сторін, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи та обставини не надання позивачем доказів завдання йому додаткових збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань, господарський суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій до 1 %.

Відтак, пеня, належна до стягнення становить 16038,69 грн, штраф 6464,72 грн.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2243048,22 грн боргу, 16038,69 грн пені, 242552,49 грн 3% річних, 845930,03 грн інфляційних, 6464,72 грн штрафу є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, не спростовані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

В решті позову в частині стягнення 970210,00 грн 12% річних за користування товарним кредитом, 1621914,32 грн пені (у тому числі 34083,55 грн як безпідставно нараховані, 1587830,77 грн у зв`язку зі зменшенням), 640007,10 грн штрафу позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог, судовий збір в сумі 83728,02 грн покладається на відповідача (судовий збір в частині зменшеної суми пені та штрафу покладається на відповідача).

В решті 15064,48 грн судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236 - 239, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖІ ЕНЕРДЖІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про стягнення 6586165,67 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНДЖІ ЕНЕРДЖІ" заборгованості в сумі 2243048,22 грн, пеню в сумі 16038,69 грн, 3% річних в сумі 242552,49 грн, інфляційні в сумі 845930,03 грн, штраф в сумі 6464,72 грн, судовий збір у сумі 83728,02 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2024.

Суддя М.П. Ноувен