ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

16 січня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1369/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1)
до Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" (64703, Харківська обл, Барвінківський р-н, м. Барвінкове, вул. Маяковського, 21)
про стягнення 5'002'839,19 грн
за участю представників:

позивача Яковенка П.А.;

відповідача Закаблукова А.С.,

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Харківської області 30.08.2023 у справі №922/1369/23 ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі та стягнуто з Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" основний борг у сумі 3'803'633,96 грн, 3% річних у сумі 130'757,73 грн, інфляційні втрати у сумі 1'068'447,50 грн та судовий збір у розмірі 75'042,59 грн.

26.09.2023, на виконання вказаного рішення, видано відповідний наказ.

09.01.2024 до суду від боржника надійшла заява (вх. 531), в якій він просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області 30.08.2023 у справі №922/1369/23 та встановити графік його виконання, що наведений у прохальній частині поданої заяви.

Ухвалою від 09.01.2024 розгляд заяви про розстрочення виконання рішення у справі №922/1369/23 призначено на 16 січня 2024 року о 14:30.

11.01.2024 стягувач подав відзив на подану боржником заяву, в якому проти розстрочення виконання рішення у даній справі заперечував, посилаючись на відсутність у даному випадку виняткових обставин, які дають можливість розстрочити виконання рішення суду.

Представник боржника в судовому засіданні 16.01.2024 підтримав свою заяву, просив розстрочити виконання рішення у даній справі.

Представник стягувача в судовому засіданні 16.01.2024 підтримав свій відзив, проти розстрочити виконання рішення у даній справі заперечував.

Дослідивши матеріали заяви боржника (вх. 531) та надані стягувачем заперечення, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення у справі №922/1369/23, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принцип обов`язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні приписи містяться у ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною першою статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Розстрочка - це надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені судом строки.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 кодексу.

Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація „потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Обов`язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

З огляду на вищевикладене, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Відтак, особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Суд установив, що боржник відповідно до Статуту належить до комунальної власності територіальної громади міста Барвінкове та є єдиним підприємством у місті, яке виконує важливу стратегічну та соціальну функцію у місті, надає комунальні послуги у сфері теплопостачання, водопостачання, водовідведення та надає важливі допоміжні послуги для забезпечення благоустрою, життєдіяльності міста Барвінкове.

На цей час, господарська діяльність боржника повністю заблокована, що фактично може призвести до повного невиконання відповідачем своїх зобов`язань, та зумовить зрив оплювального сезону 2023 - 2024 р.р. та зупинку надання послуг з водопостачання і водовідведення на території Барвінківської територіальної громади для усіх категорій споживачів. Зупинення надання житлово-комунальних послуг у м. Барвінкове вкрай негативно позначиться перш за все на споживачах, в тому числі й тих, які вчасно сплачують за надані житлово- комунальні послуги.

Основним джерелом формування майна боржника є доходи отриманні за надані комунальні послуги. Вартість послуг нараховується за тарифами встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" від 29.07.2022 № 2479-IX (надалі Закон № 2479-IX) протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. З урахуванням вказаного законодавчого обмеження, Відповідач вимушений застосовувати тарифи, структура яких не враховує реальний обсяг витрат на таке виробництво.

Заборгованість споживачів перед БКП "Благоустрій" станом на 01.12.2023 відповідно до довідки № 762 від 22.12.2023 становить :

- централізоване постачання холодної води 1'426'954,43 грн;

- водовідведення 219'263,56 грн;

- постачання теплової енергії 1'967'394,38 грн;

- вивіз твердих побутових відходів 505'581,28 грн;

- вивіз рідких побутових відходів 159'019,51 грн;

- утримання будинків і споруд 1'232'021,84 грн.

Разом з цим, важкий фінансовий стан підприємства боржника підтверджується балансом (Форма 1) підприємства станом на 30.09.2023 та Звітом про фінансові результати за 9 місяців 2023 року (Форма 2). Відповідно до наданої звітності господарська діяльність БКП "Благоустрій" є збитковою.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про критичну інфраструктуру" визначено, що захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України. Відповідно до частини 2 статті 5 вказаного Закону одним із завдань формування і реалізації державної політики у сфері захисту критичної інфраструктури є попередження кризових ситуацій, що порушують безпеку основних підприємств критичної інфраструктури.

З наданої боржником довідки № 760 від 22.12.2023 вбачається, що на рахунках БКП "Благоустрій" станом на 21.12.2023 наявні грошові кошти в сумі 375'922,57 грн.

Водночас місячний фонд оплати праці працівників боржника становить 1'133'295,41 грн, що підтверджується довідкою № 761 від 22.12.2023.

Отже, наявних на рахунках боржники вільних коштів не вистачить навіть для розрахунків із найманими працівниками БКП "Благоустрій".

Суд зазначає, що заходи з примусового стягнення погіршать і без того скрутне майнове становище боржника та можуть створити реальну загрозу повного зупинення виробничої діяльності останнього з доведенням БКП "Благоустрій" до стану банкрутства, і як наслідок, до неспроможності здійснювати фінансування власної виробничої діяльності для забезпечення нормального функціонування єдиної технологічної системи теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що матиме надзвичайні наслідки екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру для всього Барвінківського регіону, особливо в умовах воєнного стану.

При цьому з наданих боржником документів убачається, що після розблокування рахунків, буде достатньо коштів для того, щоб сплачувати на користь стягувача щомісячні платежі в сумі 634735,22 грн.

З огляду на викладене, керуючись принципами розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер здійснюваної ними господарської діяльності, її суспільне значення, враховуючи необхідність дотримання балансу і рівноваги інтересів стягувача та боржника, а також зважаючи на те, що заявник наразі позбавлений можливості одночасно виконати рішення суду у зв`язку з своїм незадовільним, скрутним матеріальним (фінансовим) станом, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви боржника та розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі № 922/1369/23 терміном на 8 (вісім) місяців шляхом здійснення платежів на розрахунковий рахунок стягувача у сумі 5077881,78 грн, згідно з наступним графіком оплати:

- до 31.01.2024 - 634735,22 грн;

- до 29.02.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.03.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.04.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.05.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.06.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.07.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.08.2024 - 634735,24 грн.

Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін.

Також суд зазначає, що за практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, ухвала від 7 жовтня 2003 року; тривалість виконання - вісім місяців).

Керуючись ст. 233-235, 254-255, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" про розстрочення виконання рішення задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі № 922/1369/23 про стягнення з Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заборгованості у загальному розмірі 5077881,78 грн по 30.08.2024 включно з щомісячними платежами рівними частинами, а саме :

- до 31.01.2024 - 634735,22 грн;

- до 29.02.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.03.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.04.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.05.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.06.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.07.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.08.2024 - 634735,24 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19.01.2024.

Суддя І.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.