РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1301/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом: Міністерства юстиції України, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622, електронна пошта: ; ;

до відповідача-1: Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", вул. Ванди Василевської, буд. 7, м. Київ, 03055, ідентифікаційний код 35087436

до відповідача-2: Комуністичної партії України, вул. Борисоглібська, 7, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код 00049147, електронна пошта:

про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації речових прав

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до Господарського суду Чернігівської області із позовом до Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" та Комуністичної партії України про:

- визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 04, укладеного 09.07.2015 між Комуністичною партією України та Благодійною організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованого за №2420;

- скасування державної реєстрації прав Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що укладений договір дарування нерухомого майна за своїм змістом суперечить вимогам Закону та не спрямований на реальне настання обумовлених правових наслідків укладений з порушенням частин 1 та 5 статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України.

Позивачем разом з позовною заявою подане клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просить суд витребувати від: Київського державного нотаріального архіву (Повітрофлотський проспект, 76-Г, м. Київ; код 43030363), Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" (вул. Ванди Василевської, буд. 7, м. Київ, 03055; код 35087436), Комуністичної партії України (вул. Борисоглібська, 7, м. Київ, 04070; код 00049147), оригінал договору дарування нерухомого майна від 09.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованого за №2420 (оскаржується в межах даної справи).

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що у позивача відсутній оригінал спірного договору. Позивач повідомив, що приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_1 припинена, документи нотаріального діловодства та архів нотаріуса передані на відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву (Повітрофлотський проспект, 76-Г, м. Київ, код 43030363).

До позовної заяви Міністерством юстиції України додана заява про вжиття заходів до забезпечення позову від 12.09.2023, у якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру загальною площею 50,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 04; заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - квартири загальною площею 50,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 04.

Ухвалою суду від 18.09.2023 заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю; накладено арешт на нерухоме майно - квартиру загальною площею 50,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 04; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - квартири загальною площею 50,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 04.

Ухвалою суду від 19.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.10.2023. Учасникам справи встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень. Клопотання позивача про витребування доказів частково задоволено. Витребувано у строк до 17.10.2023 від Київського державного нотаріального архіву (Повітрофлотський проспект, 76-Г, м. Київ, код 43030363), оригінал або належним чином засвідчену копію договору нерухомого майна, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, укладеного 09.07.2015 між Комуністичною партією України та Благодійною організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованого за №2420.

Ухвала суду від 19.09.2023 представником позивача отримана 20.09.2023, що підтверджується розпискою; відповідачем-1 - 25.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала суду від 19.09.2023, направлена на адресу відповідача-2, зазначену у позовній заяві ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код 00049147) повернулась до суду 02.10.2023 неврученою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

11.10.2023 від позивача надійшло клопотання № 48113/42377-1-23 від 10.10.2023 про витребування доказів у справі та поновлення судом процесуального строку на подачу цього клопотання. У поданому клопотанні позивач просить суд витребувати з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 01135, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 11; електронна адреса: ) витяги з Реєстру про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що набувачем спірного майна стала Благодійна організація "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" (відповідач-1), засновником та керівником якого був і є ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - син колишнього народного депутата України від Комуністичної партії України ОСОБА_2 , який був одночасно засновником та керівником Комуністичної партії України (відповідача-2). Для встановлення родинних зв`язків необхідно витребувати з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяги з Реєстру про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач повідомив, що встановлений законом процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів пропущений позивачем у зв`язку з значним поточним навантаженням у роботі.

У судове засідання 18.10.2023 прибув повноважний представник позивача. Представники відповідачів-1,2 у підготовче засідання 18.10.2023 не прибули.

У судовому засіданні 18.10.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 06.12.2023.

27.10.2023 від Київського державного нотаріального архіву на виконання вимог ухвали суду від 19.09.2023 надійшов супровідний лист №4532/01-21 від 23.10.2023 з додатком - належним чином завіреною копією договору дарування квартири від 09.07.2015 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, укладеного між Комуністичною партією України та Благодійною організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованого за №2420.

Ухвалою суду від 03.11.2023 поновлено позивачу - Міністерству юстиції України, строк на подання клопотання про витребування доказів № 48113/42377-1-23 від 10.10.2023 у даній справі; витребувано від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (01135, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 11) витяги з Реєстру про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.12.2023.

16.11.2023 від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції супровідним листом №58242/8.1-23/вх.56140/8.1-23 від 09.11.2023 надійшли витяги з Реєстру про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.11.2023 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

04.12.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

У зв?язку з оголошенням повітряної тривоги судове засідання 06.12.2023 не відбулося, про що складено Акт щодо оголошення повітряної тривоги №129-23 від 06.12.2023.

Ухвалою суду від 06.12.2023 учасників справи повідомлено про оголошення перерви в судовому засіданні до 19.12.2023.

Ухвала суду від 06.12.2023 представником позивача отримана 06.12.2023, що підтверджується розпискою.

Згідно з довідкою від 08.12.2023 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати відправка поштової кореспонденції тимчасово була припинена.

У судове засідання 19.12.2023 прибув повноважний представник позивача. Представники відповідачів-1,2 у судове засідання 19.12.2023 не прибули.

Відповідно ч.8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою суду від 19.09.2023 про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу-1 строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду від 19.09.2023 про відкриття провадження у справі відповідачем-1 отримана 25.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем-1 відзиву на позовну заяву є 10.10.2023 включно.

Відзив на позовну заяву відповідачем-1 подано 27.11.2023, що підтверджується штрихкодовим відбитком на конверті, відбитком штемпелю на описі вкладення та накладною Укрпошти, тобто з пропуском процесуального строку та за відсутності клопотань про його поновлення.

Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин відзив на позовну заяву відповідача-1 судом залишено без розгляду в силу приписів ч.2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відзив на позовну заяву відповідача-1 судом залишено без розгляду, а тому відповідь на відзив позивача судом до уваги не приймається.

У судовому засіданні 19.12.2023 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 23.01.2024, про що відповідачів повідомлено ухвалою від 19.12.2023, яка направлена відповідачу-2 на електронну адресу.

Згідно з довідкою від 19.12.2023 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати відправка поштової кореспонденції тимчасово була припинена.

Представники відповідачів-1,2 та третьої особи у судове засідання 23.01.2024 не прибули.

23.01.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

З`ясовуючи належність повідомлення відповідача-2 про розгляд справи та можливість вирішення даного господарського спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3,7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи від відповідачів не надходило.

За приписами ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом встановлено, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2023 направлена на адресу відповідача-2 зазначену у позовній заяві (вул. Борисоглібська, 7, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код 00049147) повернулась до суду 02.10.2023 неврученою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

Також відповідач-2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у Єдиному державному реєстрі судових рішень та безпосередньо у Господарському суді Чернігівської області.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача-2 про розгляд Господарським судом Чернігівської області справи №927/1301/23.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідачами у встановлений судом строк відзиви на позов не надані, про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк відповідачі не повідомляли.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За умовами частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи при розгляді справи, з огляду на зміст статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язку добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain від 07.07.1989).

За приписами статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

11.07.2014 Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження в справі № 826/9751/14, за позовом Міністерства юстиції України та Державної реєстраційної служби України до Комуністичної партії України про заборону діяльності політичної партії, в зв`язку з порушенням статті 5 Закону України "Про політичні партії в Україні" (чинної на час звернення з відповідним позовом).

05.07.2022 Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалено рішення у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, яким позов Міністерства юстиції України та Державної реєстраційної служби України до Комуністичної партії України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби безпеки України, Всеукраїнського об`єднання "Свобода", Радикальної партії Олега Ляшка, Громадської організації "Воля-Громада-Козацтво", Української республіканської партії, ОСОБА_4 , за участю Офісу Генерального прокурора, задоволений; заборонена діяльність Комуністичної партії України; у власність держави передані майно, кошти та інші активи Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень.

Розгляд даної справи тривав майже вісім років (з 2014 року). Заява про застосування наслідків спливу позовної давності відповідачами до суду не подана.

За приписами ч.2, 4 ст.21 Закону України "Про політичні партії в Україні" заборона діяльності політичної партії тягне за собою припинення діяльності політичної партії, розпуск її керівних органів, обласних, міських, районних організацій і первинних осередків та інших структурних утворень, передбачених статутом партії, припинення членства в політичній партії, а також прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, та його територіальними органами рішень про припинення політичної партії та її структурних утворень відповідно.

У разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається в рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку перехід у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 № 896, далі - Порядок) відбувається після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії, в резолютивній частині якого зазначено про передачу майна політичної партії у власність держави (далі - рішення суду), Міністерство юстиції України вживає заходів до розшуку майна політичної партії, зокрема, за відомостями єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України.

За результатами заходів із розшуку майна політичної партії Міністерство юстиції України складає та затверджує перелік майна політичної партії, переданого в власність держави.

07.11.2022 Міністерством юстиції України виданий наказ від № 4964/5 "Про затвердження Переліку майна, коштів та інших активів забороненої судом Комуністичної партії України (), її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, що передається в власність держави".

Під час опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що після відкриття провадження в адміністративній справі про заборону діяльності Комуністичної партії України (11.07.2014), останньою безоплатно відчужені близько 150 об`єктів нерухомого майна, в тому числі квартира загальною площею 50,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, що вибула з власності Партії на підставі договору дарування від 09.07.2015, укладеного між Комуністичною партією України та Благодійною організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованого за №2420 (оспорюваний договір).

Згідно з інформацією, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна (витяг сформований 15.08.2023 за № 342938997), набувачем ідентифікованого вище нерухомого майна на підставі оспорюваного правочину став відповідач-1 - Благодійна організація "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", засновником (учасником) якого за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково комерційна фірма "Контур" (ідентифікаційний код 32735812), керівник - ОСОБА_3. Водночас, засновниками (учасниками) ТОВ "Науково комерційна фірма "Контур" є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Перелічені особи за відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян є синами керівника Комуністичної партії України ОСОБА_2.

З урахуванням наведених обставин позивач вважає, що у даному випадку сторони правочину знали заздалегідь, що такий договір не буде виконаний, що він має інші цілі, ніж передбачені цим договором, а тому відповідачами умисно укладений фіктивний правочин. За доводами позивача укладення оспорюваного правочину спрямоване не на реальне настання наслідків договору дарування, а має на меті уникнення передачі майна в державну власність.

Враховуючи, що саме на Міністерство юстиції України покладені повноваження щодо вжиття заходів стосовно розшуку майна забороненої політичної партії, складення та затвердження переліку її майна, переданого в власність держави, Міністерство юстиції України, за висновком суду, є належним позивачем у справі.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані матеріали, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Предметом цього позову є визнання недійсним договору дарування нерухомого майна; скасування державної реєстрації права власності Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" на нерухоме майно (похідна вимога).

Підставами позову є твердження позивача про те, що оспорюваний правочин був укладений сторонами не для настання правових наслідків, що ним обумовлені, а з метою уникнення передачі нерухомого майна в державну власність.

Таким чином, предметом доказування є обставини, що відповідно до закону є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним: виконання сторонами умов договору, форма вчинення (дотримання вимог щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації), мета укладення, правові наслідки, порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивача звернувся до суду.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями статті 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися в формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У силу приписів статті 215 Цивільного кодексу України недодержання особою при вчиненні правочину наведених вимог є правовою підставою для визнання його недійсним у судовому порядку. За частиною 3 цієї статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За статтею 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При його вчиненні сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. При цьому, такі цілі можуть бути протизаконними (наприклад, укладення договору дарування з метою приховання майна від конфіскації), або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації (за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17 (п. 35)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц викладено висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина 3 статті 13 Цивільного кодексу України), послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України (фіктивний правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків які обумовлювалися цим правочином), так і інша.

У свою чергу, в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17 зазначено, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

За частинами 2 та 3 статті 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (у тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку). Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Наявність умислу в сторін угоди означає, що вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що укладалася, та сторони прагнули або свідомо допускали ненастання правових наслідків, обумовлених договором.

Суд приймає до уваги те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони політичних партій" від 03.05.2022 № 2243-ІХ (набрав чинності 18.05.2022) внесені зміни, зокрема, до Закону України "Про політичні партії в Україні". Стаття 21 цього Закону доповнена частиною 4, за якою у разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається в рішенні суду.

Наслідки прийняття судового рішення про заборону діяльності партії варто розуміти як позбавлення права власності на майно, що є санкцією за вчинення правопорушення, що передбачена законом.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний правочин укладений відповідачами після відкриття (11.07.2014) провадження в справі № 826/9751/14, за яким нерухоме майно відчужене Комуністичною партією України безоплатно на користь Благодійної організації, як пов`язаної особи, оскільки між керівником Партії та засновниками Благодійної організації простежується родинний зв`язок (батько та сини).

Наведене, за висновком суду, свідчить, що волевиявлення обох сторін оскаржуваного правочину направлене на свідоме зловживання правом на шкоду іншій особі, державі, оскільки діючи недобросовісно та зловживаючи правами на шкоду іншій особі, сторони мали спільний умисел на використання правочину виключно з метою уникнення звернення стягнення на майно Партії в майбутньому, внаслідок заборони її діяльності за рішенням суду.

За таких обставин, спірний договір кваліфікований судом як правочин, який не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, тобто, як фіктивний правочин.

Враховуючи встановлені обставини в своїй сукупності, договір дарування квартири, укладений 09.07.2015 між Комуністичною партією України та Благодійною організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрований за №2420 підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Згідно з частиною 3 статті 105 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент відкриття провадження в адміністративній справі) суд або орган, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

За приписами п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав проводиться шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 26 цього Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання в випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведена державна реєстрація прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання в випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведена державна реєстрація прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання договору дарування квартири від 09.07.2015 недійсним, у силу статті 216 Цивільного кодексу України, вказаний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За таких обставин вимоги позивача про скасування державної реєстрації прав Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, підлягають задоволенню.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На переконання суду позивач на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів у їх сукупності довів наявність порушеного права держави, що підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання недійсним оспорюваного правочину та скасування державної реєстрації речових прав відповідача-1 на спірне нерухоме майно.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме за рахунок відповідачів має бути відшкодований судовий збір у розмірі 5368,00 грн. (в рівних частинах, по 2684,00 грн. з кожного).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2023 у справі №927/1301/23 заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю.

За подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову до Господарського суду Чернігівської області, позивачем - Міністерством юстиції України, сплачено судовий збір згідно з платіжною інструкцією №1791 (внутрішній номер 293283912) від 08.09.2023 в сумі 1342 грн.

Оскільки позов у даній справі задоволено повністю, судовий збір за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача-1 та відповідача-2 на користь Міністерства юстиції України в рівних частинах, по 671 грн. з кожного.

Керуючись статтями 42, 46, 47, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 178, 184, 202, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Міністерства юстиції України (код 00015622) до відповідачів - Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" (код 35087436) та Комуністичної партії України (код 00049147) задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, укладений 09.07.2015 між Комуністичною партією України та Благодійною організацією "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованого за №2420.

3. Скасувати державну реєстрацію прав Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" (код 35087436) на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

4. Стягнути з Благодійної організації "Благодійний фонд сприяння соціально незахищеним верствам населення" (вул. Ванди Василевської, буд. 7, м. Київ, 03055, код 35087436) на користь Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, код 00015622) судовий збір у сумі 3355,00 грн.

5. Стягнути з Комуністичної партії України (вул. Борисоглібська, 7, м. Київ, 04070, код 00049147) на користь Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, код 00015622) судовий збір у сумі 3355,00 грн.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 23.01.2024 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 23.01.2024.

Суддя М.О. Демидова