ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

23 січня 2024 року м. ХарківСправа № 922/401/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" (вх.номер 32324 від 24.11.2023) про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення виконавчого провадження у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро", м. Харків
про зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників учасників справи:

стягувача - Турутя З.О.

боржника - Кожушний К.С.

приватний виконавець - Близнюков Ю.В. (особисто), Шевчук Д.С. (представник),

ВСТАНОВИВ:

24.11.2023 до Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" надійшло клопотання, в якому останнє просить суд:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду Харківської області, виданого 30.06.2023 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі №922/401/23, - до моменту прийняття Господарським судом Харківської області рішення за результатами розгляду скарги ТОВ "АПК "Новаагро" на бездіяльність приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича в межах справи №922/401/23;

- зупинити виконавче провадження №72761175 та вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №72761175 до моменту прийняття Господарським судом Харківської області рішення за результатами розгляду скарги ТОВ "АПК "Новаагро" на бездіяльність приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича в межах справи № 922/401/23.

В обґрунтування клопотання боржник вказує на те, що за його переконанням, фактичне виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 року у справі № 922/401/23 до моменту розгляду скарги на бездіяльність приватного виконавця може порушити права та інтереси боржника, оскільки у випадку, якщо виконавець фактично вилучить у ТОВ "АПК "Новаагро" зерно, і після цього суд визнає його бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження протиправною (що матиме наслідком логічне визнання протиправними всіх фактично здійснених виконавчих дій), то боржник буде вимушений поновлювати свої права та повертати зерно назад. Тому, можливим заходом, який забезпечить баланс інтересів сторін, є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, що, в свою чергу, згідно пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", є підставою для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій. Боржник просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документа наказу Господарського суду Харківської області, виданим 30.06.2023 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 року у справі №922/401/23, - до моменту розгляду Господарським судом Харківської області скарги ТОВ "АПК "Новагро" на бездіяльність приватного виконавця Близнюкова Ю.В. Боржник вказує на те, що це надасть змогу забезпечити збалансованість інтересів сторін справи до моменту вирішення спору щодо бездіяльності приватного виконавця і, як наслідок, ефективного захисту прав та інтересів боржника. На думку ТОВ "АПК "Новаагро", тимчасове зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (та в подальшому зупинення вчинення виконавчих дій на цій підставі) є адекватним і співмірним заходом, зважаючи на обставини справи №922/401/23 і наявність спору щодо правомірності бездіяльності приватного виконавця.

Ухвалою суду від 16.01.2024 клопотання прийнято судом та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.01.2024 о 10:45.

У судовому засіданні представник заявника (боржник) підтримав клопотання, але зазначив, що вважає за потрібне його розглядати разом зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця, оскільки воно було подано після скарги на бездіяльність приватного виконавця, з метою недопущення протиправних дій під час перебування матеріалів справи у суді касаційної інстанції. Поклав вирішення цього питання на розсуд суду. Вказав на те, що клопотання актуальне в розрізі скарги на бездіяльність приватного виконавця, проте якщо сьогодні буде розглянуто скаргу то клопотання не актуальне.

Присутній у судовому засіданні представник стягувача заперечував проти задоволення клопотання, вказував на те, що воно втратило актуальність, оскільки підставою зупинення боржник вважав перебування справи у Верховному Суді, оскільки справа повернулась клопотання не актуальне.

Присутні у судовому засіданні приватний виконавець та його представник проти задоволення клопотання заперечували.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції України, судове рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що "право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін" (Жовнер проти України, N 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29.06.2004 року).

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зупиняє виконавчі дії у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Як зазначалось вище, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Таким чином, враховуючи норми п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця. Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VI ГПК України.

Відповідно до ст. 338 ГПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Порядок зупинення виконання судового рішення встановлений ст. 332 ГПК України, згідно ч. 1 якої, суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Отже, зупинення виконання судового рішення віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.

Підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого документа визначено статтями 136-137 ГПК України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову (скарги) при оскарженні виконавчого документа.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки, провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому, зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 232 -235, 332, 338 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повна ухвала підписана 25 січня 2024 року.

Суддя О.В. Погорелова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.