СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

24 січня 2024 року м. Харків Справа № 922/2145/21

Східний апеляційний господарський суд у складі: суддя Лакіза В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , м.Харків (вх.№136 Х/2 від 09.01.2024)

на рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2023 у справі №922/2145/21 (повний текст складено 19.12.2023, суддя Шарко Л.В.)

за позовом Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", с. Старовірівка

2. Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Харків

про визначення розміру капіталу та розмірів часток учасників товариства

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг" та ОСОБА_3 , в якій просив суд визначити розмір часток учасників у статутному капіталі ТОВ "Агроінвест Холдинг" наступним чином:

- номінальна вартість частки учасника товариства ТОВ "Агроінвест Холдинг" ОСОБА_2 становить 2 550 500,00 грн, що складає 98,0584391 відсотків статутного капіталу;

- номінальна вартість частки учасника товариства ТОВ "Агроінвест Холдинг" ОСОБА_3 становить 50 500,00 грн, що складає 1,9415609 відсотків статутного капіталу;

- визначити розмір статутного капіталу ТОВ "Агроінвест Холдинг" номінальною вартістю часток його учасників, виражених у національній валюті України, у сумі 2601000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21 квітня 2021 року ОСОБА_2 вніс додатковий вклад до статутного капіталу ТОВ "Агроінвест Холдинг" у розмірі 2500000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №207957558 від 21.04.2021 року та довідкою Товариства.

Позивач зазначив, що для участі у загальних зборах учасників ТОВ "Агроінвест Холдинг" прибув лише ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 на загальні збори учасників не прибув, свого уповноваженого представника для участі у таких зборах не направив, про причини своєї неявки та наміри взяти участь у таких загальних зборах виконавчий орган Товариства не повідомляв, про що було складено відповідну довідку.

Відтак, результати внесення додаткового вкладу учасником товариства на підставі рішення загальних зборів від 21.07.2020, розміри часток учасників товариства та їх номінальної вартості з урахуванням фактично внесеного додаткового вкладу, збільшення розміру статутного капіталу товариства не були затверджені.

У своїй позовній заяві позивач стверджував, що провести загальні збори учасників без участі ОСОБА_3 чи участі його уповноваженого представника, прийняти будь-які рішення з питань діяльності ТОВ "Агроінвест Холдинг", щодо яких потрібна згода учасників Товариства, неможливо.

З огляду на вищезазначене, незважаючи на внесення ОСОБА_2 додаткового грошового вкладу до статутного капіталу ТОВ "Агроінвест Холдинг" на підставі рішення загальних зборів учасників від 21.07.2020, затвердити результати внесення такого додаткового вкладу учасником товариства неможливо та відповідно неможливо здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу щодо розміру статутного капіталу та розмірів і співвідношення часток учасників товариства без відповідного рішення загальних зборів.

Без здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу щодо розміру статутного капіталу та розмірів і співвідношення часток учасників товариства факт внесення учасником ОСОБА_2 додаткового внеску до статутного капіталу товариства залишається невизнаним, що в свою чергу безпосередньо унеможливлює реалізацію ОСОБА_2 усього обсягу його прав як учасника ТОВ "Агроінвест Холдинг".

Отже, на переконання позивача, права ОСОБА_2 на частку у статутному капіталі товариства підлягають захисту в судовому порядку шляхом визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства, що і стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області з відповідним позовом.

В подальшому ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 ( ОСОБА_3 ).

Підставою залучення ОСОБА_1 є те, що від моменту входження ОСОБА_3 до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", а саме, 25 квітня 2019 року, від його імені в загальних зборах учасників завжди і виключно приймав участь та приймав рішення (голосував) ОСОБА_1 , як уповноважений представник ОСОБА_3 за довіреністю.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.12.2023 у справі №922/2145/21 позовні вимоги задоволено повністю, визначено розмір часток учасників у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", наступним чином:

- номінальна вартість частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) становить 2550500,00 грн (два мільйони п`ятсот п`ятдесят тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), що складає 98,0584391 відсотків статутного капіталу;

- номінальна вартість частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) становить 50500,00 грн (п`ятдесят тисяч п`ятсот гривень), що складає 1,9415609 відсотків статутного капіталу.

Визначено розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", номінальною вартістю часток його учасників, виражених у національній валюті України, у сумі 2601000,00 грн (два мільйони шістсот одна тисяча гривень 00 копійок).

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 42 040,00 грн.

ОСОБА_1 із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, 08.01.2024 через підсисистему «Електронний суд» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить, звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2023 у справі №922/2145/21; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2023 року у справі №922/2145/21 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, ухвалою суду від 10.01.2024 відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України витребувано у суду першої інстанції матеріали справи №922/2145/21 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; копію ухвали надіслано апелянту та Господарському суду Харківської області.

19.01.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розміри ставок судового збору, що справляється з апеляційних і касаційних скарг на судові рішення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру (про визначення номінальної вартості частки учасника товариства ТОВ "Агроінвест Холдинг" ОСОБА_2 у сумі 2500000,00 грн) та дві вимоги немайногого характеру (позовна вимога про визначення відсоткового співвідношення частки іншого учасника товариства до статутного капіталу ТОВ «Агроінвест Холдинг» та позовна вимога про визначення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест холдинг", як похідна вимога від визначення розміру частки позивача у статутному капіталі товариства).

На підставі вищевикладеного, судовий збір, який підлягав до сплати за подання позовної заяви до суду першої інстанції, складав 37500,00 (за позовну вимогу майного характеру, як 1,5% від суми позову) та 4540,00 грн (з урахуванням одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року у 2021 році, в якому відповідна позовна заява подана) за дві вимоги немайного характеру).

Отже, за подання до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 42 040,00 грн.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує судове рішення у повному обсязі. Враховуючи, що апеляційну скаргу подано скаржником через систему «Електронний суд», відповідно, за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі: 42 040,00 грн х 150% х 0,8 (понижуючий коефіцієнт) = 50 448,00 грн.

При дослідженні матеріалів апеляційної скарги, встановлено, що скаржником в порушення пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, натомість апелянт просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обгрунтування вищевикладеного клопотання, скаржник посилається на те, що він є багатодітним батьком чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітніми особами, а сам він має статус члена багатодітної сім`ї.

Широкомасштабне військове вторгнення РФ в Україну призвело до негативних процесів в економіці країни, що призвело до погіршення майного стану громадян. Багатодітьні сім`ї та їх члени, є особливо вразливим прошарком суспільства з точки зору матеріального становища.

Посилаючись на пп. г п.2 ч.1 та ч.2 ст.8 ЗУ «Про судовий збір», у якій зазначено, що суд може, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що платником є члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

На підставі вищевикладеного скаржник просить звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір"), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина 2 цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Наведеними правовими нормами Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Водночас, з аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2021 по справі № 912/1061/20 наведено висновок про застосування норм права про те, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція частин 1, 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 420/1582/19, від 17.09.2020 у справі № 460/3138/19 тощо).

Питання перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними.

Як зазначено у постановах Верховного Суду від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21, від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, від 02.02.2023 у справі № 320/2083/21, оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland") від 26 липня 2005 року; "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland") від 26 липня 2005 року).

Отже, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Суд також враховує, що в ухвалі Верховного Суду від 15.01.2024 у справі №910/14968/22 (910/9066/23) Суд зазначив, що належним доказом існування підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст.8 Закону "Про судовий збір", є довідка з органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка б підтвердила, що розмір судового збору в цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік, перелік банківських рахунків із зазначенням коштів на них, тощо.

Як зазначалось вище, на підтвердження доводів про те, що апелянт за первісним позовом є багатодітним батьком і сума судового збору є занадто великою для нього, апелянтом надано посвідчення НОМЕР_3 та свідоцтва про народження чотирьох дітей.

Оночасно, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не має фінасової можливості сплатити судовий збір.

Посилаючись на надані докази, апелянт стверджує, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги дорівнює сумі 22-м прожитковим мінімумам для дітей у віці від 6 до 8 років, і стверджує, що не має фінасової можливості сплатити судовий збір.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі в разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті.

Втім, апелянт не надає суду жодних документів, які б підтверджували його незадовільний фінансовий стан і неспроможність сплатити судовий збір у розмірі, необхідному для подання апеляційної скарги у даній справі.

Зокрема, апелянт не надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2023 рік.

Також суд вважає, що надані апелянтом докази в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, не підтверджують його майновий стан. Зокрема, окрім наданих документів, які підтверджують, що він є багатодітним батьком, скаржник не надає доказів відсутності у нього вкладів, грошової допомоги та компенсацій, нерухомого та рухомого майна, цінних паперів тощо. Водночас, діючи добросовісно, апелянт не був позбавлений можливості надати інформацію щодо наявності/відсутності коштів на рахунках в тих банківських або депозитних установах, які обслуговують третю особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також апелянтом не наведено доводів щодо неможливості розпорядження доходами без значного погіршення фінансового становища, що мало б наслідком підтвердити важкий майновий стан. Отже, апелянтом не додано в повному обсязі документів на підтвердження скрутного майнового стану, які б доводили той факт, що сукупність доходів скаржника за 2023 рік не перевищує 5% від розміру судового збору.

Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява №28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 60).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наявності виключних випадків, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд, у разі підтвердження заявником відповідними доказами існування вказаних обставин, має право відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Враховуючи, що скаржником не надані докази його фінансового стану, які можуть підтвердити тяжкий матеріальний стан апелянта, у Східного апеляційного господарського суду відсутні правові підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, скаржник має здійснити сплату судового збору у розмірі 50448,00 грн. Докази сплати надати суду.

Згідно з ч. 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи відсутність доказів сплати судового збору, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням апелянту строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№136 Х/2 від 09.01.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2023 у справі №922/2145/21 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення ухвали для виправлення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 50 448,00 грн.

3. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати за веб-адресою https://eag.court.gov.ua/sud4875/.

Суддя В.В. Лакіза