ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" січня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1223/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву представника позивача про відвід судді від 18.01.2024 у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10"

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Саксонік Михайло Маркович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" про стягнення надмірно сплачених за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021 авансових платежів на суму 8587340,37 грн.

Ухвалою від 26.12.2022 (суддя Прядко О.В.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

18.01.2024 представник ФОП Саксоніка М.М. подав через загальний відділ (канцелярію) суду заяву про відвід судді Прядко О.В., в провадженні якої перебуває дана справа (а.с. 10-16, т.7).

Ухвалою від 19.01.2024, заяву про відвід судді Прядко О.В. у справі №906/1223/22 передано на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого визначено у порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024, заяву про відвід судді Прядко О.В. у справі №906/1223/22 передано для розгляду судді Вельмакіній Т.М.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Положеннями ч.8 ст.39 ГПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву позивача про відвід судді, ознайомившись з матеріалами справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Стаття 35 ГПК України визначає перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч.2 ст. 35 ГПК України).

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч.3 ст.38 ГПК України).

Представник позивача - адвокат Якименко М.М. у заяві про відвід судді Прядко О.В. від 18.01.2024 зазначив, що про підставу відводу йому стало відомо 17.01.2024 за результатами аналізу процесуальних рішень судді Прядко О.В. у даній справі, розміщених у ЄДРСР.

У заяві про відвід судді Прядко О.В. від 18.01.2024 представник позивача посилається на затягування та зволікання суддею Прядко О.В. вирішення спору у справі, що відбувається в інтересах відповідача, оскільки неодноразово продовжувався строк підготовчого провадження, неодноразово відкладалися підготовчі засідання, останнє з яких було відкладено з 13.12.2023 на 18.01.2024; суддею не вжито заходів щодо не тільки закінчення підготовчого провадження і переходу до розгляду справи по суті, а й розгляду справи протягом розумного, встановленого ГПК України строку, що, на думку заявника, свідчить про необ`єктивність суду та, відповідно, викликає сумнів у неупередженості судді відносно позивача при вирішенні цього спору.

Зважаючи на мотиви відводу, суд враховує таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду від 26.12.2022 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.01.2023.

Також з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача у підготовче засідання 24.01.2023 не з`явився та подав клопотання про зупинення провадження у справі №906/1223/22 від 18.01.2023. Представник позивача просив відкласти розгляд клопотання відповідача та надати час для подання позивачем письмових заперечень, зі свого боку подав клопотання про об`єднання справ в одне провадження від 23.01.2023 і також просив відкласти його розгляд. Ухвалою суду від 24.01.2023 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 22.02.2023.

03.02.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 02.02.2023; 20.02.2023 - заперечення позивача на клопотання про зупинення провадження у справі від 20.02.2023; 22.02.2023 - клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи від 22.02.2023 та клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи від 22.02.2023.

22.02.2023 в судовому засіданні представник позивача просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Ухвалою суду від 22.02.2023 було продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції та відкладено підготовче засідання на 07.03.2023.

Ухвалою суду від 07.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 18.01.2023 про зупинення розгляду справи №906/1223/22. Протокольною ухвалою від 07.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції та оголошено перерву в підготовчому засіданні в порядку ч.5 ст.183 ГПК України до 03.04.2023.

03.04.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання від 03.04.2023 про долучення письмових документів та витребування оригінала договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021 для огляду в судовому засіданні, а також клопотання про призначення почеркознавчої експертизи від 03.04.2023.

У підготовчому засіданні 03.04.2023 представник відповідача участі не брав, представник позивача просив залишити без розгляду клопотання про об`єднання справ в одне провадження від 23.01.2023, не заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про долучення письмових документів та витребування оригінала договору, а також просив надати додатковий час для ознайомлення та підготовки своїх письмових заперечень.

Ухвалою суду від 03.04.2023 було задоволено клопотання представника відповідача про долучення письмових документів та витребування оригінала письмового доказу від 03.04.2023, зобов`язано позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали договору №3 від 04.01.2021 про перевезення вантажів автомобільним транспортом та додаткових угод до нього: №1 від 04.01.2021, №2 від 01.07.2022 та, відповідно, продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції, відкладено підготовче засідання на 24.05.2023.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що підготовче судове засідання 24.01.2023, 22.02.2023, та 03.04.2023 відкладалося з урахуванням клопотань позивача про відкладення розгляду справи та надання додаткового часу для ознайомлення і підготовки своїх письмових заперечень.

Також з матеріалів справи вбачається, що 24.05.2023 на адресу суду надійшли клопотання представника відповідача про долучення письмових документів від 24.05.2023 (з додатками) та заперечення позивача на клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи від 22.05.2023. Для надання можливості учасникам ознайомитися з процесуальними документами, наданими іншою стороною, судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні 24.05.2023 до 14.06.2023. Представник позивача проти зазначеного не заперечив.

14.06.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення письмових документів від 14.06.2023.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача просив відкласти судове засідання для ознайомлення з даними документами, у зв`язку з чим було оголошено перерву у підготовчому засіданні 14.06.2023 в порядку ч.5 ст.183 ГПК України до 02.08.2023.

01.08.2023 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення від 31.07.2023 з доданим до них пакетом документів, які, за словами представника відповідача, останній не отримував. Як було встановлено судом, згідно опису вкладення та поштової накладної, вказані пояснення з додатками надіслано відповідачу 01.08.2023 напередодні дня призначеного засідання. За наведених обставин, для забезпечення можливості відповідачу ознайомитися з поданими документами та прокоментувати їх, у підготовчому засіданні 02.08.2023 було оголошено перерву в порядку ч.5 ст.183 ГПК України до 28.08.2023.

28.08.2023 на адресу суду надійшли клопотання представника позивача про приєднання доказів від 28.08.2023 та клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи від 28.08.2023, з приводу задоволення останнього представник позивача не заперечив. Ухвалою суду від 28.08.2023 було продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції та відкладено підготовче засідання на 25.09.2023.

Також з матеріалів справи вбачається, що у підготовчому засіданні 25.09.2023 оглянуто оригінали витребуваних ухвалою суду від 03.04.2023 документів, під час чого представником відповідача було зазначено про невідповідність копій документів їх оригіналам. Протокольною ухвалою від 25.09.2023 продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву в підготовчому засіданні в порядку ч.5 ст.183 ГПК України до 09.10.2023.

09.10.2023 представник відповідача у підготовче асідання не з`явився, подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з проведенням слідчих дій на підприємстві, яке перебуває на юридичному супроводі, при цьому представник позивача з приводу зазначеного не заперечив і зі своєї сторони подав клопотання про приєднання до матеріалів справи заяви свідка Саксоніка М.М. без доказів її надіслання відповідачу. Оскільки представник відповідача в засідання суду не прибув і з приводу подання позивачем нових документів у справі необізнаний, для надання йому можливості ознайомитися і надати свої пояснення чи заперечення, ухвалою суду від 09.10.2023 було продовжено строк підготовчого провадження у справі на підставі ч.1 ст.6 Конвенції та відкладено підготовче засідання на 22.11.2023.

22.11.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення письмових документів від 22.11.2023, для ознайомлення з якими представник позивача просив оголосити перерву у підготовчому засіданні, а відтак протокольною ухвалою від 22.11.2023 було продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13.12.2023.

Після оголошеної перерви представник відповідача в судове засідання не з`явився. Представник позивача вказав на доцільність відкладення розгляду наявного в матеріалах справи клопотання представника відповідача про призначення експертизи. Ухвалою суду від 13.12.2023 було продовжено строк підготовчого провадження у справі на підставі ч.1 ст.6 Конвенції та відкладено підготовче засідання на 18.01.2024.

18.01.2024 засідання у справі №906/1223/22 не проводилося у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою на території м. Житомира та Житомирської області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду та суддів.

Відповідно до ч.1 ст.183 ГПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій (ст.181 ГПК України).

У підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті (ч.2 ст.182 ГПК України).

Частиною 1 ст.177 ГПК України визначено завдання підготовчого провадження, якими є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.177 ГПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених ч.2 ст.183 ГПК України.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, інших учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (справи "Фрідлендер проти Франції", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії", "Літоселітіс проти Греції").

Також Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства» зазначив, що очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Австрії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

З огляду на вказане строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи, поведінка заявників та об`єктивна необхідність вчинення процесуальних дій.

Відправляючи правосуддя, суддя самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити, виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, у тому числі, вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Прийняття суддею певних процесуальних рішень, зокрема, за наслідками розгляду поданих представниками сторін заяв, клопотань, не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї зі сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві.

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що підготовче засідання по справі неодноразово відкладалося (оголошувалася перерва у засіданні) саме з урахуванням відповідних клопотань позивача (судові засідання 24.01.2023, 22.02.2023, 03.04.2023, 14.06.2023, 22.11.2023, 13.12.2023), щодо відкладення судових засідань по справі (оголошення перерви у них), 24.05.2023 оголошувалася перерва у засіданні суду для надання можливості учасникам ознайомитися з процесуальними документами, наданими іншою стороною), 28.08.2023 оголошувалася перерва у засіданні суду за клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи) позивач не заперечень не висловлював.

Крім того, у підготовчому засіданні 02.08.2023 було оголошено перерву, оскільки судом згідно опису вкладення та поштової накладної було встановлено, що позивач додаткові пояснення від 31.07.2023 з доданим до них пакетом документів надіслав відповідачу 01.08.2023, тобто напередодні призначеного судового засідання, що виключало можливість своєчасного отримання відповідачем цих документів та висловлення власної позиції щодо наведених у додаткових поясненнях обставин, тому для забезпечення можливості відповідачу ознайомитися з поданими документами та прокоментувати їх суд оголосив перерву.

Також судове засідання 09.10.2023 було відкладено судом за клопотанням представника відповідача, стосовно якого представник позивача не заперечував, а також з огляду на те, що представник позивача подав клопотання про приєднання до матеріалів справи заяви свідка Саксоніка М.М. без доказів її надіслання відповідачу з метою надання можливості відповідачу ознайомитися і надати свої пояснення чи заперечення стосовно поданих позивачем документів.

У зв`язку з оголошеною повітряною тривогою на території м. Житомира та Житомирської області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду та суддів, 18.01.2024 о 12:00 судове засідання у справі №906/1223/22 не відбулося, про що секретарем судового засідання складено довідку, з огляду на те, що під час оголошення в Житомирській області сигналу "Повітряна тривога" Господарський суд Житомирської області не здійснює судовий розгляд справ, відповідно до рішення Ради суддів України від 24.02.2022 №9 "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні", яким рекомендовано суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на підтвердження наведених у заяві про відвід судді Прядко О.В. обставин, що можуть бути підставою для відводу чи викликати сумнів у неупередженості судді, заявник не надав належних доказів, які б свідчили про зволікання розгляду справи в інтересах відповідача, неупередженості судді під час розгляду справи, порушення суддею рівності учасників справи перед законом і судом, навпаки, матеріалами справи підтверджується те, що суддя Прядко О.В. неодноразово саме з урахуванням клопотань позивача відкладала підготовче засідання, а також з огляду на відсутність заперечень позивача щодо відкладення розгляду справи, та у зв`язку з тим, що позивачем подавалися нові документи у справі без доказів надіслання відповідачу або надіслані напередодні призначеного судового засідання по справі, тому ненадання можливості іншій стороні по справі ознайомитися з поданими позивачем документами та підготувати відповідні пояснення/заперечення свідчило б про порушення процесуальних прав відповідача.

Відповідності до ст.ст. 2, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява №33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (interalia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та п. 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) № 33958/96, п. 42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. UnitedKingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява № 33949/02, стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя буде небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (FerrantelliandSantangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п.58).

Таким чином, правовими нормами встановлена презумпція особистої безсторонності судді доти, доки не доведено інше.

Натомість, названої презумпції у заяві про відвід судді не спростовано.

За таких обставин, розглянувши доводи заявника відводу, які покладені в його обґрунтування, суд дійшов висновку, що заява представника Фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича від 18.01.2024 про відвід судді Прядко О.В. не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджена належними доказами, а доводи, наведені заявником, не свідчать про упередженість або необ`єктивність судді та не є підставою для відводу. У задоволенні вказаної заяви суд відмовляє.

Керуючись ст. 2, 32, 35-39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича від 18.01.2024 про відвід судді Прядко О.В. у справі №906/1223/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 24.01.2024

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу

2 - позивачу (рек.),

- представнику позивача Мариніній М.О. (ЄСІТС);

3 - відповідачу (ЄСІТС),

- представнику відповідача Сачку А.В. (ЄСІТС).