ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4133/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пшеничної Вікторії Анатоліївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2023 (суддя Дупляк С.А.) у справі № 904/4133/23

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, ПРОВУЛОК ДЕЖНЬОВА, будинок 9; ідентифікаційний код 03342184)

до Фізичної особи-підприємця Пшеничної Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Пшеничної Вікторії Анатоліївни про стягнення 144 991,64 грн, з яких: 116 945,60 грн заборгованість за теплову енергію, 1 363,22 грн заборгованості за абонентське обслуговування, 3771,18 грн трьох процентів річних, 22911,64 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання теплової енергії, для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2023 р. у справі № 904/4133/23 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пшеничної Вікторії Анатоліївни на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" 116945,60 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію, 1363,22 грн. плати за абонентське обслуговування, 22911,64 грн. інфляційних втрат, 3771,18 грн. трьох проценти річних, 2684,00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Фізична особа-підприємець Пшенична Вікторія Анатоліївна, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

В апеляційній скарзі йдеться про те, що:

- в рішенні суду наведено розрахунки та площі для приміщення Відповідача, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 54, проте до стягнення заявлено теплову енергію за двома об`єктами.

В той же час, у позовній заяві, а так само і в рішенні суду, відсутні розрахунки нарахування плати за теплову енергію для приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 13, прим. 23, судом не визначено обставини та докази нарахування такої плати за вказаною адресою;

- у розрахунку заборгованості за теплову енергію по договору № 11322 за період з 01.12.2020 по 31.05.2023 не зазначено, яку загальну площу приміщень було враховано для розрахунку навантаження на 1 кв. м опалювальної площі;

- з довідки ТОВ «Сітісервіс-КР» від 13.09.2017 № 1217, яка є постачальником комунальних послуг з обслуговування житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 54, загальна площа будинку становить 4 371,10 кв. м, в той час, як у відповіді на адвокатський запит від 24.04.2023 № 1551/23 зазначено, що загальна площа цього ж житлового будинку становить 2 336,42 кв. м.

З наведеного вбачається, що у житловому будинку по вул. Криворіжсталі, 54, у м. Кривий Ріг, розрахунок плати за теплову енергію здійснюється на меншу площу, без врахування значної площі близько 2 000,00 кв. м, що призводить до надмірного нарахування плати на 1 кв. м площі приміщень;

- судом не обґрунтовано, які саме споживачі відносяться до категорії «інших споживачів», чому до такої категорії віднесено відповідача;

- відповідача визначено як фізичну особу - підприємця, а власником приміщень за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 54/34, та м Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 13/23, є фізична особа Пшенична Вікторія Анатоліївна; з наданого до позову Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 05 жовтня 2021 року неможливо встановити, з ким саме його було укладено, з фізичною особою або фізичною особою - підприємцем; тариф для фізичних осіб, згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 № 530 у спірний період становив з 25.10.2021 по теперішній час 2 228,34 грн, а не 5 065,99 грн, які застосував суд першої інстанції.

Також скаржник просить суд долучити до матеріалів справи нові докази, а саме заяву від 13.11.2023, лист від 14.12.2023 вих. № 3412/05, попередні технічні умови.

В обґрунтування зазначає, що вказані документи, які можуть свідчити про упереджене ставлення до відповідача, враховуючи не розгляд позивачем попередніх звернень від 2022 року, отримано вже після винесення рішення у справі в суді першої інстанції.

Таке клопотання відхиляється з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як винятковість випадку та причини, що об`єктивно не залежать від особи, і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів, без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Докази, які надає відповідач не були предметом розгляду місцевим господарським судом.

За усталеною правовою позицію Верховного Суду, наведеною у численних постановах, зокрема, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 24.11.2021 у справі №915/954/20, від 10.08.2022 у справі №922/739/21, від 26.09.2023 у справі №910/4490/22, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Відтак, оскільки звернення відповідача до позивача з листами та відповідь позивача від 14 грудня 2023 року отримано вже після ухвалення рішення у справі, тому такий доказ судом апеляційної інстанції не приймається, як такий, що не існував на час ухвалення рішення у справі, відповідно, як такий, що не був предметом розгляду суду першої інстанції.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти апеляційної скарги, у задоволенні якої просить відмовити, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2023 у справі № 904/4133/23 залишити без змін.

Для підтвердження правильності та повноти здійснення нарахувань по приміщенню №23 буд. 13 по вул. Криворіжсталі позивачем надано розрахунок обсягу спожитої теплової енергії, на прикладі листопада 2021 року по об`єкту розташованому за адресою: вул. Криворіжсталі, буд. 13, площею 29,6 кв.м.:

1,5x 29,6кв.м. x ((27,53Гкал -3,30Гкал-2,20Гкал) / ((1x 2068,40кв.м.) + (1,5*29,6кв.м.)) =0,44 Гкал.

Позивач зазначає, що даний розрахунок виконано з урахуванням площ нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням (які враховуються при розподілі МЗК та функціонування), що виявленні в березні 2023 року та проведений перерахунок з листопада 2021 року, що відображено в рахунку-фактурі та акті приймання-передачі за березень 2023 року по договору №11322 надісланий на електронну адресу відповідача: .

Якщо брати для розрахунку дані, які КПТМ «Криворіжтепломережа» мала в наявності станом на 30 листопада 2021 року, то розрахунок має вигляд:

(1,5x 29,60кв.м. x ((24,54Гкал-2,94Гкал-1,96Гкал) / (1*2068,40кв.м.) + (1,5x29,60кв.м.)) = 0,39 Гкал.

Додатково повідомляє, що згідно Методики у редакції ізу Міністерстварозвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 коефіцієнт 1,5 до площі нежитлових приміщень не застосовується (тобто з січня 2022 року).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 01.12.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/4133/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

06.12.2023 матеріали справи №904/4133/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2023 у даній справі апеляційну скаргу залишено без руху внаслідок оформлення її з порушенням вимог, встановлених ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

12.12.2023 від скаржника надійшла заява про усунення недолків та надано докази сплати судового збору у сумі 4026, 00 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

23.02.2015 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (постачальник) та Фізичної особи-підприємця Пшеничною Вікторією Анатоліївною (споживач) укладено Договір №11322 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 23.02.2015, згідноу мов п.1.1 якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим договором.

Постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об`єкти, вказані в таблиці № 2 згідно з встановленим планом теплопостачання з 14 серпня 2013 року по 14 серпня 2017 року (таблиця № 1 та № 2).

Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору (пункт 1.3 договору).

В таблиці №2 зазначено, що об`єктами теплоспоживання, на час укладання Договору №11322 є нежитлове приміщення, вбудоване в житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі (колишня вул. Орджонікідзе), буд. 13 прим. № 23, загальною площею 29. 6 м. кв.

Згідно з пунктом 2.1 договору облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Щомісячна сума оплати за договором коригується з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості діб та годин надання послуг (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата за відпущену теплову енергію проводиться "споживачем" щомісяця, самостійно в формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Цей договір діє з 14 серпня 2013 року по 14 серпня 2017 року та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяць та при відсутності заборгованості споживача договір може бути розірваним. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості (пункт 6.1 договору).

Додатковою угодою до договору від 18.01.2019 з 11.12.2013 додано до таблиць №1, 2 договору об`єкт магазин продовольчих товарів по вул. Криворіжсталі, 54 прим. 34, загальною площею 74,7 м2.

До 05.11.2021 правовідносин між сторонами регулювалися договором №11322.

З 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Індивідуальний договір).

Згідно з п. 2 Індивідуального договору останній набуває чинності через 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті виконавця http://kpts.dp.ua/.

Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна.

Отже, після 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та ФОП Пшеничною Вікторією Анатолієвною продовжилися відповідно до приписів Розділу IV Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а саме шляхом приєднання споживача до публічного договору - "Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Відповідно до п. 11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між Споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика розподілу).

На час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобу вимірювальної техніки, який є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу (п. 16 Індивідуального договору).

В пункті 30 Індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (п. 31 Індивідуального договору).

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

Пунктом 34 Індивідуального договору встановлено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 51 Індивідуального договору останній набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Якщо за один місяць до закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 Індивідуального договору).

Згідно з п. 54 Індивідуального договору у разі відключення приміщення споживача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку цей договір не припиняє своєї дії.

Припинення дії даного договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (п. 55 Індивідуального договору).

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом, за їх відсутності, що передбачено п. 5 Договору та п.п. 11, 16 Індивідуального договору.

Тарифи передбачено:

за період з 10.09.2020 по 30.11.2020 тариф за 1 Гкал 1.502,30 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1672 від 09.09.20 для потреб інших споживачів);

за період з 01.12.2020 по 24.10.2021 тариф за 1 Гкал 1.814,34 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 2264 від 30.11.2021 для потреб інших споживачів);

за період з 25.10.2021 по теперішній час тариф за 1 Гкал 5.065, 99 грн. (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.21 № 530 п.1.1.2 для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа).

Плата за абонентське обслуговування визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІ від 09.11.2017, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно постанови КМУ від 01.09.2021 №928.

Як зазначає позивач, ним здійснювалось постачання теплової енергії відповідачу протягом всього періоду, передбаченого договорами та щорічними розпорядженнями виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду", що підтверджується актами подання теплоносія на будинок та актами припинення подання теплоносія, зведеними відомостями розподілу теплової енергії, звітами про споживання, виставленими для оплати рахунками-фактурами, реєстрами рахунків і актів виконаних робіт за 2020 - 2022 роки (разом з повідомленням про отримання), реєстрами рахунків і актів виконаних робіт за 2022 - лютий 2023 років (з доказами направлення на електронну пошту ).

Також позивачем надано розрахунок заборгованості за теплову енергію у період з 01.12.2020 по 31.05.2023 на загальну суму боргу 118308,82 грн (що складається з боргу за теплову енергію у суму 116945,60 грн та за абонентське обслуговування у сумі 1363,22 грн.).

Позивачем направлено відповідачу претензію за вих. №1810/13 від 31.03.2023 з вимогою сплатити заборгованість, яка утворилась за період з 01.12.20 по 31.03.2023 в розмірі 119621,15 грн, претензія отримана відповідачем 24.04.2023.

Несплата відповідачем вказаних вище сум стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку, що між сторонами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який зі свого боку був виконаний позивачем, відповідач зобов`язання з оплати наданих за цим договором послуг не виконав, доказів оплати заборгованості у розмірі 116945,60 грн за поставлену теплову енергію та плати за абонентське обслуговування у розмірі 1363,22 грн не надав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать послуги з постачання теплової енергії.

Частинами 1 та 2 ст.12 даного Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

На підставі ч.2 ст.7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 714 цього Кодексу визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

До 05.11.2021 правовідносин між сторонами регулювалися договором №11322.

Згідно п. 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

З 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Індивідуальний договір).

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу у період з грудня 2020 року по березень 2023 року теплову енергію на загальну суму 116945,60 грн, а також нарахував плату за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по травень 2023 року у сумі 1363,22 грн., що підтверджується актами подання теплоносія на будинок та актами припинення подання теплоносія, зведеними відомостями розподілу теплової енергії, звітами про споживання, виставленими для оплати рахунками-фактурами.

В пункті 30 Індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

Пунктом 31 Індивідуального договору передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

В п. 33 договору зазначено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватись в електронній формі у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Пунктом 34 Індивідуального договору встановлено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Реєстри рахунків і актів виконаних робіт за 2020 - 2022 роки (разом з повідомленням про отримання направлялись відповідачу), реєстри рахунків і акти виконаних робіт за 2022 - лютий 2023 років направлялись відповідачу (з доказами направлення на електронну пошту ).

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу відсутні розрахунків нарахування плати за теплову енергію для приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 13, прим. 23

Стосовно площі будинок №13 по вулиці має три інженерні вводи на яких встановлено вузли комерційного обліку теплової енергії (з 1 по 60 квартири зальна площа 2 382.80кв.м., з 61 по 76 квартири загальна площа 831,0кв.м., та з 77 по 108 квартири загальна площа 1774,41кв.м.). Інформація щодо приміщень прийнятих до розрахунку теплової енергії надавалась по вузлу обліку з 1 по 60 квартири.

Щодо розбіжності площ позивач пояснив, що відповідно до довідок обслуговуючої компанії ТОН "СІТІСЕРВІС КР", в яких застосована інша площа, за якою здійснює нарахування за обслуговування житлового будинку, а саме - загальну площу, в той час як КПТМ "Криворіжтепломережа" застосовує для обліку своїх послуг опалювальну площу житлового будинку.

Також стосовно площі будинку №54 по вулиці Криворіжсталі позивач зазначає, що даний будинок має два інженерні вводи на яких встановлені два різних вузли комерційного обліку теплової енергії (з 1 по 24 квартири, загальна площа 1197,90 кв.м., який був встановлений 25.11.2009 та з 25 по 59 квартири, загальна площа 2336,42 кв.м, який був встановлений 09.10.2018). Інформація щодо площ приміщень прийнятих до розрахунку теплової енергії по приміщенню № 34 (відповідача) надавалась саме по вузлу обліку з 25 по 59 квартири.

Наведені обставини відповідачем в суді першої та апеляційної інстанції не спростовані.

Відносно того, що господарським судом не обґрунтовано, які саме споживачі відносяться до категорії «інших споживачів», чому до такої категорії віднесено відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради №830 від 22.10.2021 з 25.10.2021 був встановлений тариф за 1 Гкал 5 065,99 грн. (з ПДВ) для потреб категорії «інші споживачі» Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа».

Положеннями статті 1 Закону України «Про теплопостачання» №2633-IV від 02.06.2005 (із змінами та доповненнями) визначено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Визначальним для вибору тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме зазначення категорії, до якої відноситься споживач:

- населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення;

- фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з постачальними організаціями договори купівлі- продажу теплової енергії із зазначенням у них оновленого тарифу для "інших споживачів".

Згідно з пунктом 1.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП №1174 від 25.06.2019, формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо.

Тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі.

Тарифи для кожної категорії споживачів визначаються на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії.

Згідно зі статтею 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Щодо оплати комунальних послуг за тарифами "для бюджетних установ" зазначено, що відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Щодо оплати комунальних послуг за тарифами для «інших споживачів» комунальних послуг зазначено, що всі особи, які не підпадають під зазначені вище категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів».

Відповідач не належить до категорії «населення» у договірних відносинах з позивачем в даній справі.

Отже, в даному випадку об`єктами теплопостачання були саме нежитлові приміщення відповідача. Тому, позивач обґрунтовано застосовував тариф «інші споживачі» при розрахунку вартості послуг з теплопостачання.

Згідно розрахунку заборгованості за теплову енергію по договору №11322 за період з 01.12.2020 по 31.05.2023 вбачається розмежування об`єктів споживання, а саме: житлових приміщень відповідача, періодів споживання, обсягу теплової енергії на окремі вводи в будинку, площі житлових приміщень, кількості спожитої теплової енергії окремо по нежитловим приміщенням згідно їх площ (29,60 м.кв та 74,70 м.кв.).

В матеріалах справи - в додатках до позовної заяви надано порядок нарахувань заборгованості за теплову енергію по договору №11322.

Судом було роз`яснено по площі приміщення 34 буд. 54 по вул. Криворіжсталі, із застосуванням коефіцієнту при визначенні сумарної площі будинку, так і окремого обсягу теплової енергії на нежитлове приміщення.

Стосовно площі будинку №13 по вулиці Криворіжсталі, то, як зазначалось вище, даний будинок має три інженерні вводи на яких встановлено вузли комерційного обліку теплової енергії (з 1 по 60 квартири (зальна площа 2 382.80кв.м.), з 61 по 76 квартири (загальна площа 831,0кв.м.) та з 77 по 108 квартири (загальна площа 1774,41кв.м.). Інформація щодо приміщень прийнятих до розрахунку теплової енергії по приміщенню 13 надавалась по вузлу обліку з 1 по 60 квартири.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 21.01.2021 до 13.07.2023 на загальну суму 3771,18 грн. та інфляційні втрати за загальний період прострочення з лютого 2021 року до червень 2023 року на загальну суму 141220,46 грн.

Здійснивши перерахунок, наданий позивачем, апеляційний суд констатує, що він є арифметично вірним, тому обґрунтовано задоволений господарським судом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: встановлення факту укладення між сторонами індивідуального договору, невиконання відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих за цим договором послуг та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку нарахованих позивачем сум боргу, трьох процентів річних, інфляційних втрат та плати за абонентське обслуговування, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, у межах заявлених позивачем сум.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 ГПК України.

За загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, у задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника цієї скарги та відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пшеничної Вікторії Анатоліївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2023 у справі №904/4133/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2023 у справі №904/4133/23 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.01.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд