ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4567/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши справу № 916/4567/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: акціонерного товариства Сенс Банк /, адреса 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100/

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Одесагаз-постачання /, адреса 65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1/

про стягнення заборгованості за договором у розмірі 105 604,16 грн

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 акціонерне товариство Сенс Банк звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 5131/23/ до товариства з обмеженою відповідальністю Одесагаз-постачання про стягнення заборгованості у розмірі 105 604,16 грн, з яких:

- 15 933,25 грн заборгованість за договором № 002766 від 01.10.2015;

- 5 068,15 грн - заборгованість за договором № 006734(2016) від 01.04.2016;

- 79933,17 грн - заборгованість за договором № 008106 від 01.04.2016;

- 2 520,93 грн. - інфляційне збільшення;

- 2 148,66 штрафні санкції.

Позов обґрунтовано неповерненням відповідачем авансових платежів за договором № 002766 від 01.10.2015, № 006734(2016) від 01.04.2016, 008106 від 01.04.2016.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 509, 524, 530, 533-536, 625, 692, 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 24.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4567; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

03.11.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності /вх. № 39676/23/, в якій відповідач вказує, що договір № 008106-ПР(2) від 01.04.2016 розірвано сторонами 30.11.2019, договір № 002766(2016) від 01.04.2016 розірвано 11.11.2016, а договір № 006734 від 01.04.2016 розірвано 15.04.2020. У зв`язку із чим відповідач вважає, що позивач, звернувшись із даною позовною заявою пропустив строк позовної давності. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.12.2023 на адресу суду надійшли заперечення позивача /вх. № 44690/23/ на заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Позивач наголошує, що оскільки з 12.03.2020 та до 30.06.2023 в Україні діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а з 24.02.2022 та на момент подання позивачем у справі, що розглядається, позовної заяви (19.10.2023) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив загальну позовну давність тривалістю в три роки, яка визначена статтею 257 ЦК України. Відтак, на думку позивача, підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності та відмови у задоволенні позову у зв`язку з їх пропуском - відсутні.

Позивач зауважує, що жодних інших заперечень ані по суті, ані по сумі звернених до нього позовних вимог відповідач суду не повідомляє.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом при безпосередньому дослідженні доказів, 01 жовтня 2015 року між ТОВ «Одесагаз-Постачання», ПАТ Одесагаз та ПАТ Укрсоцбанк (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-банк» та, відповідно, АТ "Сенс Банк") укладено Договір №002766 (3) на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання). Предметом договору є постачання природного газу Споживачеві в обсягу та порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, за умови відповідної оплати вартості газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 5.6 договору визначено, що оплата за постачання та розподіл природнього газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Постачальника 100% вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 (сім) банківських днів до початку Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунка-фактури.

У випадку переплати за фактично спожитий газ, суми переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

03.06.2019 АТ «Укрсоцбанк» направив відповідачу лист вих. № 00017-123 з проханням припинити дію договору № 002766 від 01.04.2016. Лист отримано відповідачем 15.07.2019.

11.11.2019 між АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору № 002766(2016) від 11.11.2019, відповідно до якої сторони за взаємною згодою домовилися п. 11.1 розділу ХІ викласти в наступній редакції: «договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.07.2019, а в частині проведення розрахунків за надані послуги до їх повного здійснення (п. 1). З дати підписання зазначеної додаткової угоди зобов`язання сторін за договором в частині постачання природного газу припиняються 01.08.2019 (п. 3). Підписанням зазначеної додаткової угоди сторони засвідчують, що на дату підписання додаткової угоди у сторін відсутні будь-які претензії за договором № 002766(2016) (п. 6).

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок стану взаєморозрахунків між сторонами за договором № 002766 станом на 01.01.2023, відповідно до якого сальдо складає 15 933,25 грн.

01 квітня 2016 року між ТОВ «Одесагаз-постачання» та ПАТ «Альфа-банк» укладено Договір №06734 (2016) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання). Предметом договору є постачання природного газу Споживачеві в обсягу та порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, за умови відповідної оплати вартості газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 5.6 договору визначено, що оплата за постачання та розподіл природнього газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Постачальника 100% вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 (сім) банківських днів до початку Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунка-фактури.

У випадку переплати за фактично спожитий газ, суми переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

15.04.2020 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору № 006734(2016) від 01.04.2016, відповідно до якої сторони за взаємною згодою вирішили розірвати договір № 006734(2016) від 01.04.2016 (п. 1). З дати підписання зазначеної додаткової угоди зобов`язання постачальника припиняються з 01.04.2020, а зобов`язання споживача щодо проведення розрахунків тривають до їх повного здійснення (п. 2).

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок стану взаєморозрахунків між сторонами за договором № 006734(2016) від 01.04.2016 станом на 01.01.2023, відповідно до якого сальдо складає 5068,15 грн.

01 квітня 2016 року між ТОВ «Одесагаз-постачання» та ПАТ Укрсоцбанк (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-банк») укладено Договір №008106-ПР(2) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання). Предметом договору є постачання природного газу Споживачеві в обсягу та порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, за умови відповідної оплати вартості газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 5.6 договору визначено, що оплата за постачання та розподіл природнього газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Постачальника 100% вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 (сім) банківських днів до початку Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунка-фактури.

У випадку переплати за фактично спожитий газ, суми переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

14.09.2019 АТ «Укрсоцбанк» направив відповідачу лист з проханням припинення дії договору № 008106. Лист отримано відповідачем 11.11.2019.

30.11.2019 між АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору № 008106-ПР(2) від 01.04.2016, відповідно до якої сторони за взаємною згодою вирішили розірвати договір № 008106-ПР(2) від 01.04.2016 (п. 1). З дати підписання зазначеної додаткової угоди зобов`язання постачальника припиняються з 01.11.2019, а зобов`язання споживача щодо проведення розрахунків тривають до їх повного здійснення (п. 2).

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок стану взаєморозрахунків між сторонами за договором № 008106 станом на 01.01.2023, відповідно до якого сальдо складає 79 933,17 грн.

Судом встановлено, що позивач АТ Сенс Банк є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ Альфа-Банк та всього майна, прав і зобов`язань АТ Укрсоцбанк, що підтверджується п. 1.2 Статуту АТ Сенс Банк, затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ Альфа-Банк від 12.08.2022 (протокол № 2/2022, складений 18.08.2022, погоджено Національним банком України 12.09.2022).

02 грудня 2022 року АТ Сенс Банк, яке є правонаступником АТ Альфа-Банк та ПАТ Укрсоцбанк відповідно, направило ТОВ «Одесагаз-постачання» повідомлення про зміну назви за вих. №53447-8.2/2022, в якому повідомлялось, що всі банківські реквізити та код ЄДРПОУ юридичної особи залишились без змін.

19 грудня 2022 року банком було направлено на адресу ТОВ «Одесагаз-постачання» заяву вих. № 56261-416 з проханням повернення до 31.12.2022 року авансового платежу у розмірі 5068,15 грн. за договором №006734 від 01.04.2016 та додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.10.2019 по 01.12.2022 року, який запропоновано повернути на юридичну адресу заявника.

20 січня 2023 року банком було направлено на адресу ТОВ «Одесагаз-постачання» заяву вих. № 2832-034 з проханням повернення авансового платежу у розмірі 15 933,25 грн. за договором №002766 від 01.04.2016 року та додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.01.2019 по 01.01.2023 року, який запропоновано повернути на юридичну адресу заявника.

20 січня 2023 року банком було направлено на адресу ТОВ «Одесагаз-постачання» заяву за вих. №2835-034 з проханням повернення авансового платежу у розмірі 79 933,17 грн. за договором №008106-П(2) від 01.04.2016, та додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.01.2019 по 01.01.2023 року, який запропоновано повернути на юридичну адресу заявника.

На заяви позивача від 20.01.2023 відповідач надав відповідь за вих № 14657 від 17.02.2023, з якої вбачається, що на переконання ТОВ Одесагаз-постачання договори на постачання природного газу укладені з юридичною особою, відмінною від АТ Сенс Банк, тому постачальник відмовляється надавати інформацію щодо своїх споживачів.

В подальшому 20 лютого 2023 року за вих №7277-03.4 банком, посилаючись на п.5.6 Договору №008106-ПР (2) від 01.04.2016 було направлено на адресу ТОВ «Одесагаз-постачання» заяву з проханням повернення надлишково сплаченого авансового платежу у розмірі 79 933,17 грн. за договором №008106-П(2) від 01.04.2016 року та додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.01.2019 по 01.01.2023 року, який запропоновано повернути на юридичну адресу заявника. При цьому акцентовано увагу отримувача на факт правонаступництва АТ Сенс Банк за всіма правами та обов`язками АТ Альфа-банк та додано на підтвердження цього виписку з ЄДРПОУ, повідомлення про зміну назви від НБУ, статут АТ Сенс Банк. Акт звірки взаєморозрахунків та довіреність представника заявника.

20 лютого 2023 року за вих №7276-03.4 банком, посилаючись на п.5.6 Договору №002766 від 01.10.2015 було направлено на адресу ТОВ «Одесагаз-постачання» аналогічного характеру заяву з проханням повернення надлишково сплаченого авансового платежу у розмірі 15 933,25 грн. за договором №002766 від 01.10.2015 року, та додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.01.2019 по 01.01.2023 року, який запропоновано повернути на юридичну адресу заявника.

08 березня 2023 року банк отримав відповідь ТОВ Одесагаз-постачання за вих №14994 від 02.03.2023, якою відмовлено в наданні інформації щодо своїх споживачів, посилаючись на начебто укладення зазначених вище договорів постачання з іншою юридичною особою.

10 березня 2023 року за вих №9935-03.4 банком, посилаючись на п.5.6 Договору №002766 від 01.10.2015, було направлено на адресу ТОВ «Одесагаз-постачання» заяву з проханням повернення надлишково сплаченого авансового платежу у розмірі 15 933,25 грн. за договором №002766 від 01.10.2015 року, додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.01.2019 по 01.01.2023 року та повідомлено про намір захищати свої інтереси в суді, враховуючи систематичне ігнорування відповідачем своїх обов`язків за договором.

Заяву аналогічного характеру від 10 березня 2023 року за вих №9936-03.4 було відправлено банком стосовно надлишково сплаченого авансового платежу у розмірі 79 933,17 грн. за договором №008106-П(2) від 01.04.2016, додано акт звірки взаєморозрахунків з постачальником за період з 01.01.2019 по 01.01.2023 та документи, що підтверджують правонаступництво АТ Сенс Банк.

Господарський суд зазначає, що предметом позову у даній справі є стягнення авансових платежів за договорами № 002766 від 01.10.2015, № 006734(2016) від 01.04.2016, 008106 від 01.04.2016 у загальному розмірі 100 934,57 грн та нарахованих у зв`язку із простроченням повернення коштів інфляційного збільшення у розмірі 2 520,93 грн, штрафних санкцій у виді трьох відсотків річних у розмірі 2 148,66 грн за період з 02.01.2023 по 17.09.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладені між сторонами договори № 002766 від 01.10.2015, № 006734(2016) від 01.04.2016, 008106 від 01.04.2016 є договорами на постачання природного газу та з огляду на ст. 174 ГК України, ст. 11 ЦК України, є підставою для виникнення у його сторін прав та обов`язків, визначених ним.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлені договором.

Згідно вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 598 цього Кодексу зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1). Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.2).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Як встановлено судом вище п. 5.6 укладених між сторонами договорів визначено, що у випадку переплати за фактично спожитий газ, суми переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

Разом із тим, судом встановлено, що договір № 002766 є припиненим з 01.08.2019 на підставі додаткової угоди № 2 від 11.11.2019; договір 008106 від 01.04.2016 розірвано на підставі додаткової угоди від 30.11.2019; договір № 006734(2016) від 01.04.2016 розірвано на підставі додаткової угоди від 11.11.2019.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов?язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов?язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов?язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

З урахуванням вказаного, враховуючи, що позивачем здійснено авансові платежі за спірними договорами, які не повернуті відповідачем, а згодом вказані договори розірвано за згодою сторін, тобто підстава набуття відповідачем вказаними авансовими платежами відпала, господарський суд приходить до висновку, що вказані обставини є підставою для вимоги про повернення невикористаного авансу на підставі статті 1212 ЦК України за договором № 008106 від 01.04.2016 та договором № 006734(2016) від 01.04.2016, а саме на суму 85 001,32 грн.

Разом із тим, суд вважає недоведеною обставину щодо наявності неповернутого авансу за договором № 002766, оскільки в додатковій угоді № 2 від 11.11.2019 до договору № 002766(2016) сторони погодили, що підписанням зазначеної додаткової угоди сторони засвідчують, що на дату підписання додаткової угоди у сторін відсутні будь-які претензії за договором № 002766(2016) (п. 6). У зв`язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

При цьому суд враховує, що відповідачем не надано у ході розгляду справи відзиву, який містив би вказівку на незгоду з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, господарський суд зазначає, що оскільки з 12.03.2020 та до 30.06.2023 в Україні діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а з 24.02.2022 та на момент подання позивачем у справі, що розглядається, позовної заяви (19.10.2023) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив загальну позовну давність тривалістю в три роки, яка визначена статтею 257 ЦК України.

Стосовно вимог позивача про стягнення нарахованих у зв`язку із простроченням повернення коштів інфляційного збільшення у розмірі 2 520,93 грн, штрафних санкцій у розмірі 2 148,66 грн, зазначені у розрахунку як три відсотки річних, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що даний розрахунок здійснено за вихідними даними: період - з 02.01.2023 по 17.09.2023, сума боргу 100 934,57 грн.

Однак, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача лише в частині вимог у розмірі 85 001,32 грн.

У зв`язку із чим судом здійснено власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за період визначений позивачем.

Так, 3 % річних за період з 02.01.2023 по 17.09.2023 становить 1 809,48 грн, а інфляційні втрати - 2 558,61 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом із тим, розглядаючи справу за правилами ч. 1 ст. 14 ГПК України, тобто в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що судом встановлено інфляційні втрати у розмірі 2 558,61 грн, а позивачем заявлено - 2 520,93 грн, господарський суд приходить до висновку, що з відповідача підлягаються стягненню інфляційні втрати у розмірі 2 520,93 грн та 3 % річних у розмірі 1 809,48 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог акціонерного товариства Сенс Банк, а саме стягненню підлягає сума у розмірі 89 331,73 грн, з яких: 85 001,32 грн (5 068,15 грн - аванс за договором № 006734(2016) від 01.04.2016; 79 933,17 грн аванс за договором № 008106 від 01.04.2016) + 1 809,48 грн (3 % річних) + 2 520,93 грн (інфляційні втрати).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, що вбачається із платіжної інструкції від 03.10.2023.

Разом із тим, оскільки позивачем позовну заяву сформовано в системі «Електронний суд», то належний судовий збір становить 2 147,2 грн.

Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог (84,59 % заявлених вимог), судовий збір у розмірі 1816,32 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги акціонерного товариства Сенс Банк задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Одесагаз-постачання /, адреса 65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1/ на користь акціонерного товариства Сенс Банк /, адреса 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100/ грошові кошти у розмірі 89 331,73 грн /вісімдесят дев`ять тисяч триста тридцять одна гривня 73 копійки/, з яких: 85 001,32 грн - аванс за договором № 006734(2016) від 01.04.2016 та договором № 008106 від 01.04.2016; 1 809,48 грн -3 % річних; 2 520,93 грн - інфляційні втрати; та судовий збір у розмірі 1816,32 грн /одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 32 копійки/.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено 24 січня 2024 р.

Суддя Н.Д. Петренко