УХВАЛА

17 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 906/702/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 (колегія суддів: Мальченко А. О. - головуючий, Агрикова А. О., Козир Т. П.) та рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2023 (суддя Підченко Ю. О.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна»

до: 1) Олевської міської ради,

2) Міністерства юстиції України,

про скасування наказу,

за участю: позивача Кобилянський В.А. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі - Товариство), звернувшись з позовом до Олевської міської ради (далі - Рада) та Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст), просило скасувати наказ Мін`юсту «Про задоволення скарги» від 27.06.2022 № 2655/5 (далі - Наказ).

1.2 Позов обґрунтовано тим, що спірний Наказ порушує права позивача, оскільки на його підставі скасовано рішення про державну реєстрацію права власності Товариства на земельні ділянки, чим фактично припинено це право власності.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023, у задоволенні позову відмовлено.

2.2 Судові рішення мотивовані тим, що висновок Мін`юсту про недотримання державними реєстраторами статей 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є обґрунтованим.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову і рішення, ухваливши нове рішення, яким позов задовольнити.

3.2 На обґрунтування касаційної скарги Товариство посилається на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушення норм матеріального і процесуального права. Заявник касаційної скарги вважає, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 917/258/19.

3.3 Рада у відзиві на касаційну скаргу позивача заперечує викладені в ній доводи і просить у задоволенні касаційної скарги Товариства відмовити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди попередніх інстанцій встановили, що Рада 11.11.2021 звернулась до Мін`юсту зі скаргою № 4141 з метою скасування рішень про державну реєстрацію прав, якими зареєстровано право власності Товариства на земельні ділянки.

4.2 Наказом скаргу Ради від 11.11.2021 № 4141 задоволено повністю, скасовано рішення від 14.09.2021 та 18.09.2021, прийняті державним реєстратором Корнинської селищної ради Попільнянського району Байдюком Сергієм Вікторовичем, та рішення від 22.10.2021, 23.10.2021, 25.10.2021 та 01.11.2021, прийняті державним реєстратором Високівської сільської ради Осіпчук Лесею Миколаївною.

4.3 Оскаржуваний Наказ винесено на підставі висновку центральної Колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту від 10.01.2022 за результатами розгляду скарги Ради від 11.11.2021 № 4141.

4.4 У висновку, зокрема, вказано таке: державними реєстраторами Байдюком С. В. та Осіпчук Л. М. під час прийняття оскаржуваних рішень належним чином не встановлено відповідність заявлених прав в поданих/отриманих документах вимогам чинного законодавства, а також, не перевірено документи на наявність підстав для відмови у такій реєстрації, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та за відсутності належних документів для державної реєстрації прав прийнято оскаржувані рішення; право власності на земельні ділянки за Товариством було зареєстровано на підставі державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «Україна» вже після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», а тому мають застосовуватися норми зазначеного Закону; державна реєстрація права власності на земельні ділянки за Товариством проведена державними реєстраторами з порушенням вимог статей 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

4.5 За таких обставин позивач, не погоджуючись з Наказом, звернувся до господарського суду з позовом у цій справі.

4.6 Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.7 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 викладено правову позицію, відповідно до якої на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

4.8 Спірні правовідносини у справі, яка переглядається, виникли у зв`язку із прийняттям Мін`юстом Наказу за результатами розгляду скарги, поданої в порядку статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про скасування рішень державних реєстраторів, а предметом позову є скасування зазначеного Наказу, який, на думку позивача, порушує його право власності на земельні ділянки.

4.9 Верховний Суд вважає нерелевантними посилання позивача у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 917/258/19, висновки в якій стосуються застосування норм права до правовідносин, які не є подібними до правовідносин у цій справі.

4.10 Так, у справі № 917/258/19 розглядався позов товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) до районної державної адміністрації (РДА) та фізичної особи-підприємця (ФОП) про: визнання незаконними та скасування розпоряджень голови РДА про надання дозволу на розробку технічних документацій із землеустрою та про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) із земельної категорії нерозподілених земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для користування на умовах оренди ФОП за межами населеного пункту на території сільської ради; визнання недійсними договорів оренди землі, укладених між РДА та ФОП, предметом яких є оренда земельних ділянок, які знаходяться на території адміністративного підпорядкування сільської ради; скасування рішення про державну реєстрацію права оренди вказаних земельних ділянок. Верховний Суд постановою від 17.12.2019 справу направив на новий розгляду, вказавши, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно належним чином перевірити доводи ТОВ про те, що спірні земельні ділянки, які передано ФОП в оренду, сформовані не були, тому передача їх в оренду може здійснюватися лише на підставі проєкту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. При цьому Верховний Суд зазначив, що суди належним чином не дослідили, чи є спірні земельні ділянки сформованими та чи відносяться вони до нерозподілених (невитребуваних) часток (паїв), які не є землями колективної власності, а перебувають лише у розпорядженні РДА до моменту отримання їх власниками державних актів про право власності на земельну ділянку, що може вплинути на недоведеність позивачем порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів внаслідок прийняття РДА оспорюваних розпоряджень та укладення між відповідачами оспорюваних договорів оренди.

4.11 Ухвалюючи оскаржувані рішення у справі № 906/702/22, що переглядається у касаційному порядку, суди попередніх інстанцій виходили з того, що подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що згідно із пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає відмову в державній реєстрації прав.

4.12 Таких висновків суди дійшли виходячи, зокрема, із встановлених судами обставин справи про те, що матеріали справи не містять доказів витребування власниками земельних сертифікатів усіх земельних ділянок, що пройшли процедуру паювання, а згідно зі статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

4.13 Отже, спірні правовідносини, які були предметом розгляду у зазначеній скаржником справі, не є подібними до правовідносин, які виникли у справі, що розглядається, ні за предметом і підставами позову, ні за змістом спірних правовідносин.

4.14 Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

4.15 За вказаних обставин касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

4.16 У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 240, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі № 906/702/22 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач