ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

17 січня 2024 року Справа № 906/307/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засіданні Петрук О.В.,

представники учасників справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» на додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 30.10.2023, повний текст якого складено 09.11.2023, у справі № 906/307/23 (суддя Вельмакіна Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агробудіндустрія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче

підприємство «Українські авіаційні системи»

про стягнення 1 243 287,54 грн заборгованості зі сплати орендної плати,-

В лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агробуд-індустрія» (надалі в тексті ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія») звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» (надалі в тексті Підпри-ємство) 1 243 287,54 грн заборгованості за неналежне виконання договору оренди приміщення №2019/09/4 від 30.09.2019, з яких: 968 430,00 грн основного боргу та 274 857,54 грн інфляційних втрат.(т.1, арк.справи 1-19).

Рішенням від 31.07.2023 господарський суд Житомирської області повністю задоволив позов ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія». Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 12.09.2023 о 14:30 год. Докази для вирішення питання про судові витрати рекомендовано подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до 07.08.2023.(т.1, арк. справи 160-164).

03.08.2023 до суду першої інстанції надійшла заява Позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з доказами понесення судових витрат.(т.1, арк.справи 167-172).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з направленням 24.08.2023 справи №906/307/23 до Північно-західного апеляційного господарського суду розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні 12.09.2023 не відбувся.(т.2, арк.справи 18).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2023, рішення Господарського суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №906/307/23 залишено без змін.(т.2, арк.справи 3-7)

Відповідно до супровідного листа №01-27/906/307/23/6469/23 від 05.10.2023 справа №906/ 307/23 надійшла до суду першої інстанції 10.10.2023 та ухвалою від 11.10.2023 було призначене судове засідання на 30.11.2023 о 14:30 год. для вирішення питання про судові витрати.(т.2, арк. справи 19, 21).

Матеріали справи свідчать, що додатковим рішенням від 30.10.2023 у справі №906/307/23 задоволено частково заяву представника ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» про стягнення витрат на правничу допомогу. Присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 27000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк.справи 25-29).

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, враховуючи предмет спору та підстави позов-них вимог, а також опрацьований адвокатом Позивача значний обсяг документів при підготовці позовних матеріалів та вчиненні додаткових дій на спростування заперечень Відповідача, викладених у письмових поясненнях та клопотанні про витребування доказів, кількість судових засідань на яких був присутній представник Позивача, ухвалення судом рішення про повне задоволення позовних вимог, а також відсутність заперечень зі сторони Відповідача місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість та співмірність заявленої загальної вартості послуг адвоката у сумі 27 000,00 грн.

Крім того, суд першої інстанції повважав, що послуга на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн у вигляді гонорару за прийняття рішення на користь Позивача, надання якої стверд-жено актом надання послуг №100 від 01.08.2023, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою та є складовою частиною гонорару адвоката, а відтак належить до судових витрат.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 30.10.2023 у даній справі, в частині задоволення вимог про стягнення з ТОВ НВП «Українські авіаційні системи» витрат на професійну правничу допомогу на суму 20 000,00 грн. В іншій частині залишити додаткове рішення без змін.(т.2, арк.справи 31-36).

Обґрунтовуючи свою скаргу, Позивач зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обста-вини, що мають значення для справи.

Покликаючись на практику Європейського суду з прав людини та громадянина і Верховного Суду, керуючись положенням ч.5 ст.129 ГПК України, Скаржник заперечив підставність покладення на нього 20 000,00 грн «гонорару успіху», оскільки такі витрати не є необхідними в межах витрат на правничу допомогу.

Крім того, Апелянт звертає увагу, що ухвалою від 11.10.2023 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення було призначено на 30.11.2023 о 14:30год. Однак додаткове рішення у справі №906/307/23 ухвалено на місяць раніше 30.10.2023, що на думку Скаржника є самостійною підставою для його скасування.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №906/307/23 та призначено до розгляду на 17.01.2024.(т.2, арк. справи 51).

13.12.2023 на електронну адресу апеляційного суду від представника Позивача адвоката Бугайчука М.В. надійшов відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, а додаткове рішення місцевого суду від 30.10.2023 в частині задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 20000,00 грн без змін.(т.2, арк. справи 55-63).

Позивач та Відповідач не забезпечили явки своїх представників у призначене на 17.01.2024 судове засідання апеляційної інстанції, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2022 ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія»-клієнт та Адвокатське бюро «Максима Бугайчука»-адвокатське бюро уклали Договір про надання правничої (правової) допомоги №11/22 (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

В розділах 2 та 3 Договору сторони погодили обов`язки клієнта та адвокатського бюро.

Згідно п.4.1 Договору, вартість наданої правової (правничої) допомоги адвокатського бюро визначена в Додатку №1 до договору, який узгоджується сторонами під час укладання договору. адвокатське бюро самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правової (правничої) допомоги, виставляє останньому відповідний рахунок. При обчисленні вартості наданої правової (правничої) допомоги враховується час та обсяг витрачений адвокатським бюро.

Оплата за Договором здійснюється в гривнях у безготівковій формі не пізніше 2 днів з моменту надходження на електронну поштову скриньку клієнта від рахунку адвокатського бюро. (п.4.2 Договору).

За результатами надання правової (правничої) допомоги складається акт, що підписується представниками сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової (правничої) допомоги та її вартість. Акт надсилається клієнтові факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта акдвокатське бюро може надавати акти про надання правової (правничої) допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової (правничої) допомоги із ідентифікацією. Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському бюро письмових заперечень на акт.(п.4.5, 4.6 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022 або до повного виконання сторонами своїх зобовя`зань за даним Договором.(т.1, арк.справи 173-177).

Матеріалами справи стверджено, що у Додатку №1 до Договору від 01.08.2022 сторони погодили вартість юридичних послуг Адвокатського бюро.(т.1, арк.справи 178-180).

Додатковою угодою від 31.12.2022 сторони продовжили дію договору про надання правни-чої допомоги до 31.12.2023.(т.1, арк.справи 181).

З матеріалів справи вбачається, що в детальному описі наданої правничої допомоги згідно Договору від 01.08.2022 у справі №906/381/23 адвокатським бюро було надано такі послуги:

1. Підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Житомирської області у справі за позовом до ТОВ НВП «Українські авіаційні системи» щодо стягнення штрафних санкцій в частині не повернення фінансової допомоги - 5 000,00 грн;

2. Участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі №906/307/23 - 1 000,00 грн;

3. Участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі №906/307/23 - 1 000,00 грн;

4. Гонорар за прийняття рішення на користь ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" - 20 000,00 грн. Всього - 27 000,00грн.(т.1, арк.справи 191).

Матеріалами справи стверджено, що на виконання вимог п.4.5 Договору від 01.08.2022, сторонами складено та підписано наступні акти надання послуг:

- №51 від 03.03.2023 на суму 5000,00 грн (підготовка та подання позовної заяви до Госпо-дарського суду Житомирської області до ТОВ «НВП Українські авіаційні системи» про стягнення боргу за оренду приміщення (16 кв.м.));

- №91 від 03.07.2023 на суму 1000,00 грн (участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі №906/307/23);

- №100 від 01.08.2023 на суму 21000,00 грн (гонорар за прийняття рішення на користь ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» 20000,00 грн) та участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі №906/307/23 (1000,00 грн).(т.1, арк.справи 185-187).

Актами надання послуг сторони погодили, що претензій до об`єму, якості та строків виконання робіт (надання послуг) замовник не має.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатським бюро складено та виставлено клієнту такі рахунки на оплату №31 від 03.03.2023 на суму 5000,00 грн, №106 від 03.07.2023 на суму 1000,00 грн та №125 від 01.08.2023 на суму 21000,00 грн, які Позивач оплатив, що стверджується платіжними інструкціями: №208 від 08.03.2023 на суму 5000,00 грн, №854 від 10.07.2023 на суму 1000,00 грн та №1014 від 01.08.2023 на суму 21000,00 грн.(т.1, арк.справи 182-184, 188-190).

Як вже зазначалось, господарський суд Житомирської області додатковим рішенням від 30.10.2023 частково задоволив заяву Позивача ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» та присудив до стягнення з Відповідача 27 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк.справи 25-29).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.5 ст.244 ГПК України, додаткове рішення або ухвала про відмову в прий-нятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.(ч.2 ст.196 ГПК України).

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.(ч.1,2 ст.120 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.121 ГПК України ухвала, якою суд повідомляє про призначення судового засідання або вчинення іншої процесуальної дії повинна містити найменування та адресу суду, назву справи, зазначення процесуального статусу особи, яка повідомляється, вказівку про те, яку дію буде вчинено, дату, час і місце її вчинення, а також про те, що участь у її вчиненні для цієї особи не є обов`язковою.

Згідно з ч.1 ст.9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Як вбачається з відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та підтверджено матеріалами справи, рішенням від 31.07.2023 господарський суд Житомирської області поміж іншого, призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 12.09.2023 о 14:30 год.(т.1, арк.справи 160-164).

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з направленням 24.08.2023 справи №906/307/23 до Північно-західного апеляційного господарського суду розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні 12.09.2023 не відбувся.(т.2, арк.справи 18).

Після повернення 10.10.2023 матеріалів справи №906/307/23 до суду першої інстанції, ухвалою від 11.10.2023 судове засідання для вирішення питання про судові витрати було приз-начене на 30.11.2023 о 14:30 год.(т.2, арк. справи 21).

Як зауважує Апелянт та стверджується матеріалами справи, ухвалу від 11.10.2023 ним отримано 17.10.2023, а заяву про ухвалення додаткового рішення було розглянуто судом першої інстанції 30.10.2023, що є процесуальним порушенням зі сторони місцевого суду та є безумовною підставою для скасування судового рішення.(т.2, арк.справи 22, 25-29).

Доводи Позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що Скаржником подано 11.09.2023 заяву про можливість розгляду заяви вих.№149/23 від 01.08.2023 в судовому засіданні 12.09.2023 без участі повноваженого представника не спростовує висновку колегії суддів про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства щодо повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання.

Матеріали справи не містять ухвали місцевого суду про виправлення описки щодо дати судового засідання допущеної у процесуальному документі.

Так, п.3 ч.3 ст.277 ГПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

Враховуючи, що розгляд заяви про розподіл судових витрат у справі №906/307/23 відбувся не у визначений день та час, а на місяць раніше призначеної дати ухвалою суду від 11.10.2023 без належного повідомлення учасників справи про зміну дати судового засідання, а також за відсутності ухвали про виправлення описки, колегія суддів вважає, що додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 30.10.2023 у даній справі належить скасувати з підстав п.3 ч.3 ст.277 ГПК України.

Щодо самої поданої заяви вих.№149/23 від 01.08.2023 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціа-лістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, відповідно до ст.126 ГПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Договір про надання правової допомоги, згідно п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону це домов-леність, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов-язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про змен-шення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 у справі №910/15191/19 звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Суд також зауважує на позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунто-ваним; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена в постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Як стверджено матеріалами справи, інтереси Позивача в суді першої інстанції здійснював адвокат Бугайчук М.В. на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги №11/22 від 11.08.2022 року.(т.1, арк.справи 173-177).

В матеріалах справи також міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ№001081 від 12.07.2019, посвідчення адвоката №001081 від 12.07.2019 та ордер на надання правничої правової допомоги серії АМ №1035724, виданий 02.11.2022.(т.1, арк. справи 98-101).

З матеріалів справи вбачається, що в детальному описі наданої правничої допомоги згідно Договору від 01.08.2022 року у справі №906/381/23 адвокатським бюро було надано такі послуги:

1. Підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Житомирської області у справі за позовом до ТОВ НВП «Українські авіаційні системи» щодо стягнення штрафних санкцій в частині не повернення фінансової допомоги - 5 000,00грн;

2. Участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі №906/307/23 - 1 000,00грн;

3. Участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі №906/307/23 - 1 000,00грн;

4. Гонорар за прийняття рішення на користь ТОВ «Житомир-Агробудіндустрія» - 20 000,00 грн. Всього - 27 000,00грн.(т.1, арк.справи 191).

Матеріалами справи стверджено, що на підтвердження виконання вищевказаних робіт клієнтом та адвокатським бюро було підписано акти виконаних робіт без зауважень та оплачено повністю виставлені рахунки.(т.1, арк.справи 182-190).

Колегія суддів зауважує, що відзиву на заяву Відповідач місцевому суду не надав, не клопотав про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, 16.08. 2023 були подані заперечення, в яких Відповідач просив залишити без розгляду заяву Позивача щодо ухвалення додаткового рішення.(т.2, арк.справи 12-13).

При цьому, колегією суддів враховано правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, яку викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19, від 19.07.2021 у справі №910/16803/19, від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження наданої Позивачу правової допомоги та її обсягу. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, враховуючи обставини справи, відсутність заперечень з боку Відповідача апеляційний суд вважає, що 7000,00 грн становлять співмірні і розумні витрати Позивача на професійну правничу допомогу у цій справі, тому саме таку суму належить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агробудіндустрія».

Щодо сплати 20 000,00 грн «гонорару успіху» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте апеляційний господарський суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом такого виду винагороди як «гонорар успіху» у договорі про надання правової допомоги, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Відтак, враховуючи дані позиції ВПВС, клієнт і адвокат користуючись принципом свободи договору можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказане вкотре не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг, а відповідно не може переносить на іншу сторону (не сторону такого договору).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що апелянт і у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов-язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року в справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Правовий аналіз наведеного вище надає колегії суддів підстави для висновку, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирі-шення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2023 у справі №904/3745/22, від 20.12.2023 року у справі №910/5483/22.

Апеляційний суд виходить з того, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі підставою для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статтей 123, 124, 126, 129, 244 ГПК України і вимога Позивача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу, «гонорар успіху» визначено в останньому пункті Детального опису наданої правничої допомоги та в Акті наданих послуг №100 від 01.08.2023 саме як додаткова оплата, яка не включається у вартість надання правничої допомоги та виплачується адвокату при позитивному для клієнта рішенні після ухвалення судового рішення по даній справі.

Тобто, «гонорар успіху» не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно така додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні пункту 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат, про що помилково зазначив суд першої інстанції.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що гонорар успіху, визначений пунктом 11.14. Додатку №1 до Договору №11/22 від 01.08.2022 не був необхідним, у зв`язку з розглядом даної справи в місцевому господарському суді, відтак колегія суддів відмовляє у покладенні на Відповідача (який не є стороною Договору, де передбачено «гонорар успіху») вищеописані 20000,00 грн «гонорару успіху».

Керуючись ст.ст. 34, 86, 126, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284, 287 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» на додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 30.10.2023 у справі № 906/307/23 задоволити.

2. Додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 30.10.2023 у справі №906/307/23 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агробудіндустрія» про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №906/307/23 задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Українські авіаційні системи» (10025, Житомирська область, м.Житомир, вул.Промислова, буд. 10; ідентифікаційний код 40358580) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агробудіндустрія» (10025, Житомирська область, м.Житомир, вул.Промислова, буд. 10; ідентифікаційний код 03379632) 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти заяви відмовити.

5. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

7. Матеріали справи №906/307/23 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.