ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2024 р. Cправа № 902/1252/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Зеленюк О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829)

до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл", 22830, Вінницька область, Вінницький район, село Ковалівка, вулиця Рубанського, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 39720928

до відповідача 2 - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до відповідача 3 - Фермерського господарства "Надбужанське-С", 22843, Вінницька область, Вінницький район, село Стрільчинці, ідентифікаційний код юридичної особи 39455399

до відповідача 4 - Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+", 22830, Вінницька область, Вінницький район, село Ковалівка, вулиця Рубанського, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 42786580

про стягнення 251 586,85 гривень

за участю представників:

від позивача адвокат Пашкова Н.В., згідно довіреності

від відповідачів адвокат Орел І.В., згідно ордерів

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 02.10.2023 року надійшла позовна заява № КНО-61.1.3.1/224 від 25.09.2023 (вх. № 1271/23 від 02.10.2023) Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл", до ОСОБА_1 , до Фермерського господарства "Надбужанське-С" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021, укладеного в рамках Генерального договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 станом на 18.09.2023 (включно) у розмірі 251 586,85 гривень, у тому числі: 234 503,44 гривень простроченої заборгованості за основною сумою кредиту та 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 09.10.2023 судом постановлено позовну заяву Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" залишити без руху із встановленням позивачу строку та способу усунення недоліків позовної заяви.

23.10.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою суду від 27.10.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/1252/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 28.11.2023 року о 10:00 год.

27.11.2023 до суду від представника відповідачів надійшло клопотання (вх. № 01-3411287/23) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 28.11.2023 судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідачів, оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи № 902/1252/23 по суті до 14.12.2023 о 15:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

05.12.2023 до суду від представника позивача надійшли пояснення по справі з додатками (вх. № 01-34/11631/23).

12.12.2023 до суду від представника відповідачів надійшло клопотання (вх. № 01-34/11885/23) із поясненнями по справі та клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.12.2023 судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідачів, відкладення судового засідання з розгляду справи № 902/1252/23 по суті на 26.12.2023 о 15:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

21.12.2023 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 01-34/12276/23).

25.12.2023 до суду від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву у справі № 902/1252/23 (вх. № 01-34/12357/23), відповідно до якого відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом.

У судовому засіданні 26.12.2023 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи № 902/1252/23 по суті у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області до 18.01.2024 о 14:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену судом дату у судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідачів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги у частині заявленої суми заборгованості за основною сумою кредиту відповідачами визнаються, щодо заявлених позовних вимог в частині нарахованих процентів за користування кредитом заперечив, у задоволенні позову в цій частині просив відмовити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі та орієнтовний час повернення.

Після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл", до ОСОБА_1 , до Фермерського господарства "Надбужанське-С" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" про солідарне стягнення 251 586,85 гривень заборгованості, у тому числі: 234 503,44 гривень простроченої заборгованості за основною сумою кредиту та 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом.

На обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 22.06.2021 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" в рамках укладеного між сторонами Генерального договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 року укладено договір про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 року за умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитної лінії в сумі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень.

На виконання умов договору банком 23.06.2021 року надано позичальнику кредитні кошти у сумі 900 000,00 гривень.

В якості забезпечення зобов`язань за генеральним договором між банком та ОСОБА_1 , Фермерським господарством "Надбужанське-С" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТК+" укладено договори поруки, відповідно умов яких яких поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед банком за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Позивач зазначив, що позичальник та поручителі не повернули у повному обсязі кредитні кошти та не сплатили у повному обсязі проценти за користування кредитом.

Неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку.

Відповідачі у відзиві на позов проти позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом заперечили, зазначили, що відповідач-1 був ознайомлений із Правилами надання банківських послу, що діяли на момент підписання генерального договору та договору про надання банківської послуги, тоді як до матеріалів справи долучено Правила, які діють із 26.09.2022 року.

За твердженням відповідачів "Умови та правила надання банківських послуг" АТ "ПУМБ" розміщені на сайті банку, не містять підпису відповідача, відтак їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, а тому на думку відповідачів відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З огляду на викладені у відзиві заперечення, відповідачі просили у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитом відмовити.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

07 травня 2019 року між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" (далі - клієнт, відповідач) було укладено генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 (далі - генеральний договір) (т. 1 а.с. 118, 119).

За умовами пункту А10 преамбули генерального договору генеральний ліміт становить 10 000 000,00 гри. (десять мільйонів гривень 00 копійок) та складається з двох сублімітів: І - субліміт на фінансування оборотних активів в розмірі 10 000 000,00 гри. (десять мільйонів гривень 00 копійок) та 2-субліміт на фінансування необоротних активів в розмірі 10 000 000.00 гри. (десять мільйонів гривень 00 копійок). Сума двох сублімітів погоджена банком згідно заяв про надання відповідних банківських послуг, може перевищувати розмір генерального ліміту. При цьому, сума фактично наданих клієнту на підставі відповідних заяв банківських послуг, у будь-якому випадку не може перевищувати розмір генерального ліміту.

Згідно пункту А11 преамбули генерального договору дата закінчення строку дії генерального ліміту - 25.04.2024 року.

Відповідно до пункту А13 преамбули генерального договору максимальна процентна ставка - 40% (сорок процентів) річних.

За умовами пункту 1.1. генерального договору термін "Правила" використовується в цьому Договорі в наступному значенні: типові Правила надання АТ "ПУМБ" банківських послуг корпоративним клієнтам малого бізнесу - агробізнес підприємствам в рамках генерального договору про надання банківських послуг, що розміщуються на інтернет-сайті Банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/). Всі інші терміни, що використовуються в цьому договорі, мають значення, наведене у Правилах.

Згідно пункту 1.2. генерального договору банк надає клієнту банківські послуги, а клієнт приймає банківські послуги та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі, Правилах та акцептованих банком заявах про надання банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату банківських послуг.

Відповідно до пунктів 1.3. - 1.5 генерального договору з метою отримання банківської послуги в межах договору клієнт подає до банку заяву про надання банківської послуги відповідно до Правил. Банк приймає рішення про надання банківської послуги на власний розсуд та відповідно до своїх внутрішніх положень. Акцепт банком запропонованих умов надання банківської послуги здійснюється шляхом підписання сторонами відповідної заяви про надання банківської послуги.

Пунктом 1.6. генерального договору визначено, що надання банківських послуг здійснюється в межах розміру генерального ліміту, визначеного в п.А10 преамбули договору та строку дії генерального ліміту, визначеного в п. А11 преамбули договору.

Відповідно до пункту 1.7. генерального договору інші умови щодо надання та повернення кредиту, його обслуговування, нарахування та сплати процентів, комісійних винагород, тощо, а також відповідні права та обов`язки сторін, їх відповідальність визначаються Правилами.

За умовами пункту 2.1. генерального договору забезпеченням боргових зобов`язань клієнта за цим договором є угоди про забезпечення, укладені між банком та клієнтом/майновими поручителями/поручителями щодо забезпечення, зазначеного в додатку А до цього договору, інші угоди про забезпечення та інше забезпечення, що будуть укладені/буде оформлене в майбутньому.

Відповідно до пункту 4.1 генерального договору цей договір складається з даного документа та додатків до нього.

Пунктом 4.2. генерального договору сторони визначили, що підписанням цього договору клієнт підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з усіма умовами Правил. Укладаючи договір, клієнт приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Правилами стосовно клієнта, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Правилами стосовно банка.

Згідно пункту 4.3. генерального договору з моменту укладення цього договору Правила стають його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 4.4., 4.5. генерального договору банк має право в будь-який час вносити зміни до Правил, повідомляючи про це клієнта, як передбачено умовами Правил. В разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідностей між умовами Правил та положеннями цього договору, такі положення цього договору мають пріоритет.

Договір набирає чинності з дати підписання цього генерального договору про надання банківських послуг обома сторонами та скріплення печатками банка, клієнта та діє до моменту виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх взятих на себе зобов`язань або до моменту його припинення розірвання в порядку, передбаченому Правилами (п. 4.8. генерального договору).

Генеральний договір містить підписи уповноважених представників банка та клієнта, які скріплені печатками обох сторін.

Для забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" перед позивачем за генеральним договором були укладені договори поруки (т. 1 а.с. 162-174):

- між банком та громадянином ОСОБА_1 (далі - відповідач 2, поручитель 1) - договір поруки № МБ-П-КІЕ-2337/2 від 07.05.2019 року, додаткова угода № 1 від 26.05.2020 року (далі - договір поруки 1);

- між банком та Фермерським господарством "Надбужанське-С" (далі - відповідач 3, поручитель 2)- договір поруки № МБ-П-КІЕ-2337/3 від 07.05.2019 року, додаткова угода № 1 від 26.05.2020 року (далі - договір поруки 2);

- між банком та товариством з обмеженою відповідальністю "СТК+" (далі - відповідач 4, поручитель 3) - договір поруки № МБ-П-КІЕ-2337/4 від 26.05.2020 року (далі - договір поруки 3).

За умовами пункту 1.1. кожного з договорів поруки відповідачі 2-4 поручилися перед банком як кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" як боржником зобов`язань за договором.

Також між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" укладено ряд додаткових угод до генерального договору (т. 1 а.с. 120-138): №1 від 13.05.2019, №2 від 07.06.2019, №3 від 10.07.2019, №4 від 30.09.2019, №5 від 16.12.2019, №6 від 10.04.2020, №7 від 26.05.2020, №8 від 25.06.2020, №9 від 15.07.2020, №10 від 11.03.2021, №11 від 22.04.2021, якими, зокрема, внесено зміни до Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 в частині Переліку забезпечення за генеральним договором (додаток №1 до генерального договору), періоду надання банківських послуг.

22 червня 2021 року у рамках генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" було укладено договір про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 з визначенням ліміту банківської послуги в розмірі 900 000,00 гривень та припиненням чинності такого ліміту - 27.05.2022 включно (далі - договір) (т. 1 а.с. 139-142).

Також між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" укладено ряд додаткових угод до договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 за допомогою електронних підписів у сервісі "Вчасно", зокрема: додаткова угода № 1 від 14.04.2022 року, додаткова угода № 2 від 08.07.2022 року та додаткова угода № 3 від 01.12.2022 року (т. 1 а.с. 143-150).

За умовами пункту 1.1. договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 у редакції додаткової угоди № 3 від 01.12.2022 року до договору з моменту укладання цього договору до дня, наступного за днем припинення права клієнта на участь у програмі (незалежно від підстав), або у разі припинення/призупинення більше 6 місяців поспіль здійснення Фондом виплат державної підтримки (припинення фінансування програми з боку держави, прийняття нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання Фондом, що унеможливлюють здійснення Фондом виплат державної підтримки, клієнт користується банківською послугою на наступних умовах: вид банківської послуги - кредитна лінія, тип кредитної лінії - поновлювана кредитна лінія, ліміт банківської послуги - 900 000,00 гривень, дата припинення чинності ліміту банківської послуги - 27.12.2022 року включно.

Згідно пункту 1.1. договору, додаткової угоди № 3 до договору (Порядок нарахування і сплати процентів) незважаючи на умови правил, початком розрахункового періоду є дата першого надання кредиту за банківською послугою та/або перший банківський день після 26 числа місяця (з його урахуванням), датою закінчення розрахункового періоду є перший банківський день після 26 числа місяця (без його урахування) або день, що передує даті повернення всієї суми заборгованості за банківською послугою. Нараховані проценти сплачуються клієнтом щомісячно не пізніше одного банківського дня, наступного за 26 числом кожного місяця за відповідний період.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши 23.06.2021 року відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 900 000,00 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи меморіальним ордером від 23.06.2021 (т. 1 а.с. 152), виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" (т. 1 а.с. 20-23), у свою чергу відповідач-1 взяті на себе зобов`язання виконав не у повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл", виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" (т. 1 а.с. 19, 20-23).

27.01.2023 позивачем направлено відповідачу 1 вимогу № КНО-61.1.3.1/27 від 26.01.2023 р. про погашення простроченої заборгованості за генеральним договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019р. (т. 1 а.с. 175-178).

23.02.2023 позивачем направлено відповідачам 2, 3, 4, вимоги щодо виконання зобов`язань за договорами поруки (т. 1 а.с. 179-184).

Неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором у строк визначений договором стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за укладеним у рамках генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 року у розмірі 251 586,85 гривень, у тому числі 234 503,44 гривень простроченої заборгованості за основною сумою кредиту та 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором та договорами поруки.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем-1 договір відноситься до кредитних договорів, до регулювання правовідносин якого застосовуються положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Судом встановлено, що відповідач-1 (позичальник) за кредитним договором отримав від позивача у строкове платне користування кредитні кошти у розмірі 900 000,00 гривень, які повинен був повернути останньому у строк до 27 грудня 2022 року (включно).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно вимог частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач-1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту за договором належним чином не виконав, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості за договором.

Доказів виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі матеріали справи не містять.

Доказів, які б спростовували наявність заборгованості за кредитом у розмірі 234 503,44 гривень відповідачі суду не надали, розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем-1.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 заборгованості за кредитом у розмірі 234 503,44 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом судом враховане таке.

Згідно пункту 1.1 додаткової угоди № 3 від 01.12.2022 року до договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 року всі терміни, що використовуються в договорі, мають значення, наведене у Правилах надання банківських послуг за активними банківськими операціями корпоративних клієнтів малого бізнесу (далі за текстом - Правила).

За умовами розділу 1 «Визначення термінів» Правил надання АТ "ПУМБ" банківських послуг за активними банківськими операціями клієнтів малого бізнесу, які діяли на момент укладення додаткової угоди № 3 від 01.12.2022 року до договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 року (т. 1 а.с. 153-161) базова процентна ставка - процентна ставка за кредитом на строкову та прострочену заборгованість в межах строку чинності ліміту відповідної банківської послуги, розмір, умови застосування, перегляду та порядок сплати базової процентної ставки визначаються договором про надання банківської послуги, укладеним в рамках програми.

Згідно пункту 1.1 договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 у редакції додаткової угоди № 3 від 01.12.2022 року "Розмір Базової процентної ставки" базова процентна ставка є змінюваною та розраховується за формулою: UIRD3 + 6% річних та переглядається банком щоквартально шляхом встановлення значення базової процентної ставки 01 січня, 01 квітня, 01 липня, 01 жовтня кожного року користування банківською послугою (про що клієнту надсилається повідомлення у порядку, передбаченому правилами), за умови що клієнт має право на державну підтримку. У разі, якщо зазначені дати припадають на вихідний, святковий або інший неробочий день, відповідна зміна відбувається у наступний за вказаними датами банківський день. Максимальний розмір базової процентної ставки не може бути вищим 30% річних.

Розмір компенсаційної процентної ставки - 3% річних. Розмір процентної ставки на прострочену заборгованість дорівнює базовій процентній ставці.

За умовами пункту 11.1. Правил надання АТ "ПУМБ" банківських послуг за активними банківськими операціями клієнтів малого бізнесу, які діяли на момент укладення додаткової угоди № 3 від 01.12.2022 року до договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021 року (т. 1 а.с. 153-161) банк здійснює надання банківських послуг за плату у виді процентів та комісійної винагороди, що мають сплачуватись виключно у безготівковій формі.

Відповідно до пункту 11.2.1. Правил для банківських послуг, що надаються в рамках генерального договору, встановлюється фіксована або змінювана процента ставка, розмір якої не може перевищувати максимальну процентну ставку, що зазначена у генеральному договорі про надання банківських послуг.

Згідно пунктів 11.2.2., 11.2.3. Правил фіксована процентна ставка є незмінною протягом строку дії банківської послуги. Змінювана процентна ставка визначається за формулою: змінювана процентна ставка = Індекс + Маржа, де Маржа - числове значення, виражене в процентах; Індекс - UIRD3, або UIRD6, або UIRD12, або Облікова ставка НБУ.

Пунктом 11.2.10. Правил визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються банком щоденно на суму залишку заборгованості клієнта за банківською послугою на кінець операційного дня.

За умовами пункту 11.2.12. Правил закінчення строку надання банківської послуги не звільняє клієнта від обов`язку сплачувати на користь банку проценти за користування банківською послугою за весь час прострочення клієнтом погашення заборгованості за банківською послугою.

Відповідно до пункту 11.2.13. у випадку прострочення погашення заборгованості за банківською послугою клієнт сплачує проценти за неправомірне користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру процентної ставки на прострочену заборгованість, визначеному договором про надання банківської послуги, які нараховуються за кожний календарний день прострочення на суму заборгованості, строк погашення якої настав, з дати виникнення заборгованості до дати її погашення. Порядок нарахування та сплати аналогічний порядку для процентів на строкову заборгованість.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що терміном повернення кредиту (дата припинення чинності ліміту банківського послуги) відповідно до умов пункту 1.1. договору у редакції додаткової угоди № 3 від 01.12.2022 року є 27.12.2022 року.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, банк здійснив нарахування процентів за користування кредитом до 18.09.2023 року.

Тобто позивачем здійснено нарахування процентів за межами строку кредитування (після 27.12.2022 року).

Пунктом 4 статті 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 дійшла висновку про те, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Тобто регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Стосовно можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування Велика Палата Верховного Суду зауважила, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд.

Велика Палата Верховного Суду у наведеній постанові зазначила, що при вирішенні відповідних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування (або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту). Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду також уточнила висновок, наведений у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, таким: у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Отже нарахування процентів за "користування кредитом" по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на вимогах закону.

За висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у пункті 91 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України (пункт 116 постанови).

Як вбачається із матеріалів справи сторонами згідно пункту 1.1. договору погоджено, що повернення кредиту має бути здійснено до 27.12.2022 року.

В якості правової підстави для нарахування та стягнення процентів позивач у позові послався на положення статей 1048, 1054 ЦК України та у наданих поясненнях на пункт 11.2.12 Правил.

Умовами договору про надання кредитної лінії (пункти 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3), пунктом 1.1 договору у редакції додаткової угоди № 3, пунктами 11.2.10, 11.2.12 Правил, на які посилається позивач передбачено, що підставою для нарахування та сплати процентів до спливу терміну кредитування є саме користування кредитними коштами (користування банківською послугою кредитною лінією).

Пунктом 11.2.12 Правил, на які посилається позивач передбачено, що закінчення строку надання банківської послуги не звільняє клієнта від обов`язку сплачувати на користь банку проценти за користування банківською послугою за весь час прострочення клієнтом погашення заборгованості за банківською послугою.

У свою чергу, нарахування процентів за неправомірне користування коштами, які не були застосовані банком під час розрахунку заявлених до стягнення процентів, врегульовано у пункті 11.2.13 Правил, яким визначено, що у випадку прострочення погашення заборгованості за банківською послугою клієнт сплачує проценти за неправомірне користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру процентної ставки на прострочену заборгованість, визначеному договором про надання банківської послуги, які нараховуються за кожний календарний день прострочення на суму заборгованості, строк погашення якої настав, з дати виникнення заборгованості до дати її погашення. Порядок нарахування та сплати аналогічний порядку для процентів на строкову заборгованість.

Із матеріалів справи вбачається, що нарахування процентів позивачем здійснено саме за користування кредитом, про що зазначено у позовній заяві (позивач просить стягнути з відповідача 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом), у розрахунку заборгованості (сплата % за користування кредитом), виписці по рахунку (нарахування відсотків за користування кредитом згідно договору).

Отже, проценти, які заявлені до стягнення з відповідачів нараховані позивачем поза межами строку кредитування саме як проценти за користування кредитом, а не як міра відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України.

У поясненнях щодо підстав нарахування процентів поза межами строку кредитування, представник позивача також пояснила, що проценти нараховані позивачем саме за користування кредитом, а не як міра відповідальності, тому за позицією позивача приписи пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу на період дії воєнного стану до спірних правовідносин не застосовуються.

З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставними твердження позивача про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами по день фактичного погашення кредитної заборгованості в повному обсязі, оскільки проценти, які сплачуються поза межами строку кредитування, не є процентами за "користування кредитом", а є мірою цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання, яка не застосована позивачем до позичальника та не є підставою для нарахування та стягнення процентів.

Враховуючи, що позивачем нараховані та заявлені до стягнення проценти у розмірі 17 083,41 гривень за користування кредитом поза межами строку кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 судом враховано таке.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі порукою.

Положеннями статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

За приписами статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до пункту 1.1. договору поруки № МБ-П-КІЕ-2337/2 від 07.05.2019 року, додаткової угоди № 1 від 26.05.2020 року до нього, договору поруки № МБ-П-КІЕ-2337/3 від 07.05.2019 року, додаткової угода № 1 від 26.05.2020 року до нього, договору поруки № МБ-П-КІЕ-2337/4 від 26.05.2020 поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань, вказаних у статті 2 цього договору.

У преамбулі кожного з договорів поруки визначено термін зобов`язання - зобов`язання боржника перед кредитором, що випливають з договору(ів), з якого(их) випливає зобов`язання, суть, розмір та строки виконання яких передбачені ст. 2 цього договору. В цьому договорі, в залежності від контексту, термін "зобов`язання" означає як всі зобов`язання боржника перед кредитором разом, які перелічені в ст. 2 цього договору, так і окремо будь-яку частину цих зобов`язань.

Відповідно до пункту 1.2. кожного з договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

У разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо (пункт 1.3. договорів поруки).

Згідно пункту 2 договорів поруки у редакції додаткових угод до договорів поруки порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язань боржника перед кредитором (далі - "зобов`язання"), що випливають з наступного договору: генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від "07" травня 201 9року між кредитором та ТОВ "Санна-Оіл" (ідентифікаційний код юридичної особи 39720928), який є боржником за таким договором, з такими змінами та доповненнями до нього, а саме: додаткова угода № 1 від "13" травня 2019 року, додаткова угода №2 від "07" червня 2019 року, додаткова угода № 3 від "10" липня 2019 року, додаткова угода №4 від "30" вересня 2019 року, додаткова угода №5 від "16" грудня 2019 року, додаткова угода №6 від "10" квітня 2020 року, додаткова угода №7 від 26 травня 2020 року, (для цілей цього підпункту разом - "Генеральний договір "), а саме:

2.1.1.1. Повернути всю суму заборгованості боржника за генеральним договором (кредит, наданий в розмірі, зазначеному у відповідних заявах про надання банківських послуг; виплати, здійснені за векселями; витрати, понесені при виконанні зобов`язань за векселями, на умовах відповідних заяв про надання банківських послуг), в порядку та у строки, передбачені генеральним договором та відповідними заявами про надання банківських послуг, але не пізніше 25.04.2024 р. (двадцять п`ятого квітня дві тисячі двадцять четвертого року), а у випадках, передбачених генеральним договором, в інші, встановлені Генеральним договором, строки.

Загальна сукупна сума авальованих векселів, в т. ч. оплачених (виплати за якими не відшкодовані), та кредитних коштів, виданих боржнику та не повернутих кредитору, не може перевищувати 10 000 000,00 грн (десять мільйонів гривень 00 копійок).

Застереження: У разі зміни строку користування кредитом відповідно до умов, встановлених генеральним договором, сторони дійшли до згоди, що про ці зміни поручитель повідомляється кредитором шляхом направлення відповідного письмового повідомлення. При цьому зміни та/або доповнення до цього договору з цього приводу не вносяться, а підписанням цього договору в такій редакції поручитель погоджується на вказані зміни і доповнення до генерального договору.

2.1.1.2. Щомісячно, не пізніше 1 (одного) банківського дня з наступного за 24 (двадцять четвертим) числом кожного місяця, або в інші строки, встановлені генеральним договором та/або відповідною заявою про надання банківської послуги, сплачувати проценти за користування кредитом/ за платіж за авальованими векселями в розмірах,-зазначених у відповідних заявах про надання банківських послуг, але не більш 40% (сорок процентів) річних (з розрахунку 365 (триста шістдесят п`ять) днів на рік) від фактичної суми заборгованості боржника за генеральним договором.

За умовами пункту 3.1. договорів поруки у разі порушення зобов`язання боржником (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання боржником зобов`язання у строки, визначені договором(ами), з якого(пх) випливає зобов`язання), поручитель зобов`язаний в перший день порушення боржником зобов`язання (або певної його частини) виконати таке зобов`язання (або певну його частину) (далі - "строк виконання поручителем зобов`язань за цим договором" незалежно від факту направлення йому кредитором відповідної вимоги. При цьому кредитор не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт порушення зобов`язання боржником. Порушення зобов`язання боржником буде достатньою для поручителя підставою виконати порушене зобов`язання (або певну його частину) без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання відповідної інформації чи документів.

Із матеріалів справи вбачається, що взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та договором поруки відповідачі 2, 3, 4 не виконали.

Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (частина 4 статті 559 ЦК України).

Оскільки зобов`язання позичальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" на користь банку не виконані, поручителі - ОСОБА_1 , Фермерське господарство "Надбужанське-С" та Товариство з обмеженою відповідальністю "СТК+" як солідарні боржники відповідають перед кредитором за виконання зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник.

На дату звернення позивача з позовом, обставин припинення поруки з підстав визначених умовами договорів поруки та чинним законодавством судом не встановлено.

Доказів, що спростовують розмір заборгованості за кредитом або доказів щодо її повної сплати відповідачами 2, 3, 4 до суду не надано та заборгованість в сумі 234 503,44 гривень за кредитом відповідачами 2, 3, 4 визнається.

Приймаючи до уваги положення договорів поруки щодо повної солідарної відповідальності поручителів за виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з поручителів ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Надбужанське-С" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" заборгованості за кредитом у розмірі 234 503,44 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, у зв`язку з відмовою суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 процентів за користування кредитом, позовні вимоги про стягнення з поручителів 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом задоволенню не підлягають.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Судом враховано, що будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості за кредитним договором, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної оплати заборгованості відповідачами до суду не надано.

Враховуючи, що відповідачами не спростовано позовних вимог щодо стягнення 234 503,44 гривень заборгованості, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 234 503,44 гривень заборгованості за основною сумою кредиту за договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021, укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 17 083,41 гривень слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 2-КНА від 25.09.2023 сплачено судовий збір у розмірі 3 773,80 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на сплату судового збору в сумі 3 517,56 гривень покладаються на відповідачів у рівних частинах, витрати на сплату судового збору в сумі 256,24 гривень покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл" (22830, Вінницька область, Вінницький район, село Ковалівка, вулиця Рубанського, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 39720928), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), Фермерського господарства "Надбужанське-С" (22843, Вінницька область, Вінницький район, село Стрільчинці, ідентифікаційний код юридичної особи 39455399) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" (22830, Вінницька область, Вінницький район, село Ковалівка, вулиця Рубанського, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 42786580) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) 234 503,44 гривень (двісті тридцять чотири тисячі п`ятсот три гривні, 44 копійки) заборгованості за основною сумою кредиту за договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КІЕ-2337/КЛ2 від 22.06.2021, укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2337 від 07.05.2019 року.

3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 17 083,41 гривень простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санна-Оіл", 22830, Вінницька область, Вінницький район, село Ковалівка, вулиця Рубанського, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 39720928) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) 879,39 гривень (вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 39 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) 879,39 гривень (вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 39 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

6. Стягнути з Фермерського господарства "Надбужанське-С" (22843, Вінницька область, Вінницький район, село Стрільчинці, ідентифікаційний код юридичної особи 39455399) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) 879,39 гривень (вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 39 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" (22830, Вінницька область, Вінницький район, село Ковалівка, вулиця Рубанського, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 42786580) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) 879,39 гривень (вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 39 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

8. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

9. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 256,24 гривень залишити за позивачем.

10. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

11. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

12. Примірник судового рішення направити сторонам до електронного кабінету у системі ЄСІТС, за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст рішення складено 23 січня 2024 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3,4,5 - позивачу, відповідачам 1, 3,4, до електронних кабінетів у системі ЄСІТС;

6 - відповідачу 2, 22800, Вінницька область, Вінницький район, місто Немирів, вулиця Франка І., будинок 72.