ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024м. ХарківСправа № 922/4997/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттіка-2007", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Демченко Олександра Миколайовича, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників учасників справи:

позивача - Оганезов О.А.

відповідача - Підвербна І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аттіка-2007", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Демченко Олександра Миколайовича, відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 235 339,60 грн., з яких: 165 063,47 грн. основний борг, 11 656,11 грн. три проценти річних, 58 620,02 грн. інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ТКС20/10/421 від 20.10.2020, укладеного між ФОП Демченко О.М. та ТОВ "Тютюнова компанія Слобожанщини". Підставою стягнення вказаної суми на користь ТОВ "Аттіка-2007" позивач вказує договір відступлення права вимоги №6 від 04.08.2023, укладений між ТОВ "Тютюнова компанія Слобожанщини" та ТОВ "Аттіка-2007". Судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 3 530,10 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 28.11.2023 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідач вказує на те, що відповідач не повинен виконувати свого обов`язку за договором поставки №ТКС20/10/421 від 20.10.2020 позивачу, оскільки відповідач не повідомлявся про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відповідач вважає позовні вимоги в цій частині передчасними. Крім того, договором поставки передбачений претензійний порядок вирішення спорів. Так, відповідно до п. 10.1 договору у разі виникнення у сторони договору пропозиції/претензії/вимоги/рекламації до іншої сторони, така сторона письмово звертається до іншої сторони з доданням документів, що підтверджують таку пропозицію претензію/вимогу/рекламацію. Сторона, що отримала від іншої сторони пропозицію претензію/вимогу/рекламацію зобов`язана надати вмотивовану відповідь на неї протягом 10 (десяти) календарних днів з дня її вручення такій стороні або виконати викладені в ній вимоги. Однак до відповідача з претензією ніхто не звертався. Вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за договором №ТКС20/10/421 від 20.10.2020 є незаконними, оскільки договором про відступлення права вимоги, датою укладання якого є 04.08.2023 було встановлено, що до нового кредитора переходить право вимагати сплати суми визначеної в п.1.1 цього договору, а саме суми у розмірі 165 063,47 грн. Також, відповідач вказує на те, що існує порушення договірних зобов`язань з боку ТОВ "Тютюнова компанія Слобожанщини", яка не здійснила належні дії по реєстрації податкових накладних, що позбавило можливості відповідача використати податковий кредит за даним правочином у своїй господарській діяльності, чим було спричинено збитки відповідачу.

Позивачем до суду була надана відповідь на відзив в якій позивач відхиляє заперечення відповідача проти позову.

У судовому засіданні 16.01.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

20.10.2020 між ТОВ "Тютюнова компанія Слобожанщини" (постачальник) та ФОП Демченко Олександром Миколайовичем (покупець) був укладений договір поставки №ТКС 20/10/421, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю тютюнові вироби (далі за текстом: товар) відповідно до замовлень покупця на поставку товару, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати такий товар. Придбаний покупцем за цим договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об`єкти торгівлі покупця в межах території України.

Згідно п.2.3. договору поставки, постачання товару здійснюється згідно з правилами Інкотермс 2010 на умовах EXW поставка зі складу постачальника, зазначеного в узгодженому сторонами замовленні.

Згідно п.2.4. договору поставки, право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної на такий товар.

Відповідно до п.3.3. договору поставки, право власності на товар переходить до покупця в момент отримання покупцем товару від постачальника за відповідною накладною.

Пунктом 6.3. договору встановлено, що покупець оплачує поставлений за цим договором товар протягом 4 (чотирьох) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов`язання з поставки такого товару.

Як вказує позивач, свої зобов`язання, щодо постачання товару постачальник (ТОВ "ТКС") виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними та актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.05.2021 по 01.08.2023 між ТОВ "ТКС" та ФОП Демченко О.М., а саме: №341-00031954 від 12.05.2021 на суму 55 781,59 грн.; №341-00032018 від 12.05.2021 на суму 19 121,76 грн.; №341-00032034 від 12.05.2021 на суму 22 685,46 грн.; №341-00032036 від 12.05.2021 на суму 24 703,97 грн.; №341-00032039 від 12.05.2021 на суму 11 894,04 грн.; №341-00032134 від 12.05.2021 на суму 8 465,18 грн.; №341-00032217 від 13.05.2021 на суму 30 029,71 грн.; №341-00032220 від 13.05.2021 на суму 17 749,01 грн.; №341-00032225 від 13.05.2021 на суму 21 558,37 грн. Видаткова накладна №341-00031954 від 12.05.2021 на суму 55 781,59 грн. була частково сплачена відповідачем постачальнику (ТОВ "ТКС"), залишок заборгованості за цією видатковою накладною становить 8 855,97 грн.

Проте, відповідач поставлений товар не оплатив.

04.08.2023 між ТОВ "Тютюнова компанія Слобожанщини" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аттіка-2007" (позивач, новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги №6, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе, належне первісному кредиторові, права вимоги у боржника (Фізична особа підприємець Демченко Олександр Миколайович, рнокпп НОМЕР_1 ) грошової суми 165 063,47 (сто шістдесят п`ять тисяч шістдесят три гривні 47 копійок) за договором поставки №ТКС 20/10/421 від 20.10.2020 та витратами, пов`язаними з його виконанням (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та боржником, а новий кредитор зобов`язується сплатити за відступлення права вимоги первісному кредитору суму, вказану в п. 1.2. цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 1.2-1.4 договору, новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору грошову суму у розмірі 165 063,47 грн. протягом 18 місяців з моменту підписання цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора, або в іншій, не забороненій чинним законодавством, формі.

За цим договором новий кредитор з моменту підписання цього договору одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором, а само: сплатити визначену у п. 1.1, цього договору грошову суму. Право вимоги засноване на договорі поставки №ТКС 20/10/421 від 20.10.2020, укладеного між боржником та первісним кредитором.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення основного боргу у розмірі 165 063,47 грн. за договором поставки та нарахованих через неналежне виконання відповідачем умов договору поставки 11 656,11 грн. трьох процентів річних та 58 620,02 грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст. ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 ГК України, є предметом його регулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ГК України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Порядок заміни кредитора у зобов`язанні регулюється статтями 512 - 519 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до п. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обсяг цих прав (наприклад сума заборгованості) та умови визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з умов договору поставки №ТКС 20/10/421 від 20.10.2020, а саме: п. 12.6, заміна сторони цього договору (в т.ч. укладення договору про відступлення права вимоги, що виникло (або виникне в майбутньому), здійснюється виключно за попередньою письмовою згодою постачальника. Заборони на заміну сторони договору без згоди покупця (відповідача), вказаний договір не містить.

Суд відзначає, що повідомлення боржника про заміну кредитора слід відрізняти від згоди боржника на таку заміну. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, твердження відповідача про те, що відповідач не повинен виконувати свого обов`язку за договором поставки №ТКС20/10/421 від 20.10.2020 позивачу, оскільки відповідач не повідомлявся про заміну кредитора в зобов`язанні, судом відхиляються.

Разом з тим, згідно з п.1.1 та з п.1.3 договору про відступлення права вимоги, грошове зобов`язання боржника за основним договором, право вимоги за яким у межах цього договору переходить від первісного кредитора до нового кредитора дорівнює 165 063,47 грн.

Таким чином, за вищезазначеним договором про відступлення права вимоги, до нового кредитора (позивача) перейшло право вимагати сплати суми визначеної в п.1.1 цього договору, а саме: 165 063,47 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача 165 063,47 грн. заборгованості. В решті позовних вимог суд відмовляє.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Демченко Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттіка-2007" (61052, м. Харків, вул. Суздальські ряди, 12, ) - 165 063,47 грн. основного боргу та 2 475,96 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аттіка-2007" (61052, м. Харків, вул. Суздальські ряди, 12, ).

Відповідач - фізична особа-підприємець Демченко Олександр Миколайович ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Повне рішення підписано 22 січня 2024 року.

Суддя О.В. Погорелова