ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви

про відкриття провадження у справі про банкрутство

"16" січня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5486/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононової О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1
про неплатоспроможність Авраменка Антона Валерійовича , код ЄДРПОУ НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд прийняти заяву, відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , ввести процедуру реструктуризації боргів боржника; ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Сорокіна М.І.

У своїй заяві представник боржника зазначає про те, що ОСОБА_1 має прострочені зобов`язання перед 23 фінансовими установами на загальну суму 808 613,67 грн.

Розглянувши матеріали заяви фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення зазначеної заяви без руху.

Ухвалою від 03.01.2024 суд залишив заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність від 29.12.2023 за вх. № 5486/23 - без руху.

Надав заявнику строк 10 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви, шляхом подання до суду:

- повного та вичерпного переліку фінансових зобов`язань перед кредиторами, зокрема щодо ТОВ "Тайгер Фінанс", ТОВ "ФК Сапб", ТОВ "Стар Файненс Груп", ТОВ "Кредит - Капітал", ТОВ "Сос Кредит", ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "Сіроко Фінанс", ТОВ "ФК "Преміум Актив" та ТОВ "Алекс Кредит" із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

- докази, які підтверджують припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, як цього вимагає п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, з доданням належного розрахунку такої заборгованості та строків припинення погашення;

- докази наявності інших підстав, передбачених ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- проект плану реструктуризації боргів боржника розроблений відповідно до ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема зазначити інформацію про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, та надати відповідні докази в обґрунтування зазначених даних.

11.01.2024 від представника боржника через систему Електронний суд була подана заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 03.01.2024, в якій представник боржника зазначає, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано Список кредиторів та боржників (додаток N° 6), в якому зазначено щодо кожного кредитора (боржника) - його найменування, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи, суми грошових вимог, підстави виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання. Також представник боржника звертає увагу суду, що загальна історія кредитних відносин боржника відображається у відповідній Кредитній історії станом на 20.12.2023 р., яка була складена та сформована в електронному вигляді ТОВ "Українське бюро кредитних історій" (надалі - ТОВ "УБКІ") у відповідності до ЗУ "Про організацію формування та обігу кредитних історій", яка підписана електронним цифровим підписом відповідальної особи. Крім того, представник боржника вдруге (вперше в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) зазначає, що усім кредиторам були направлені запити від 17.10.2023 та від 26.12.2023 від імені самого боржника щодо підтвердження наявності заборгованості боржника перед кредиторами, її актуального розміру та підтверджуючих документів та усі відповіді будуть залучені до матеріалів справи.

Щодо вимоги суду надати належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, то представник боржника зазначає, що на її переконання на етапі постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника суд вирішує лише питання відповідності заяви та додатків формальним вимогам ст. 116 КУзПБ та збору додаткових відомостей необхідних для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, однак при цьому оцінка змісту заяви, додатків та поданих додаткових відомостей - не проводиться, оскільки ст. 119 КУзПБ передбачає, що саме у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Водночас, до заяви про усунення недоліків представник заявника надає заяву про витребування доказів, в якій просить суд витребувати у ТОВ "Тайгер Фінанс", ТОВ "Стар Файненс Груп", ТОВ "Сос Кредит", ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Торгово-інвестиційна компанія", ТОВ "Мілоан", ТОВ "Лінеура Україна", ТОВ "Селфі Кредит", ТОВ Укр Кредит Фінанс", ТОВ "Авентус Україна", ТОВ "Маніфою", ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "ФК Кіф", ТОВ "Фінтаргет", ТОВ "Качай Гроші", ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів", ТОВ "Смартівей Юкрейн", ТОВ "ФК Нові Кредити" та ТОВ "Інвеструм Груп" копії кредитних договорів згідно з якими були видані кредити чи інші позики на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; копії факторингових договорів та-чи договорів переуступки права вимоги згідно яких Кредитори отримали право вимоги боргу до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (за наявності); детальну довідку про наявність заборгованості по кредитним чи іншим борговим зобов`язанням із зазначенням загальної суми боргу, суми основного боргу (тіла кредиту), відсотків та штрафних санкцій (детальний розрахунок) по Боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Щодо вимоги суду про надання проекту плану реструктуризації боргів боржника розробленого відповідно до ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема із зазначенням інформації про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, та надати відповідні докази в обґрунтування зазначених даних, то представник заявника стверджує, що системний аналіз приписів статей 116, 123, 124 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що проект плану реструктуризації боргів, що додається боржником до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, набуває ознак власне плану реструктуризації боргів боржника, який може бути поданий для схвалення зборам кредиторів, лише після включення до такого проекту всіх передбачених законом обов`язкових положень, зміст яких має ґрунтуватися на компромісі між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань, з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника. На виконання зазначеної норми боржником підготовлено проект Плану реструктуризації боргів, який був наданий разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та в якому зазначається сума вимог кредиторів, що підлягає реструктуризації відповідно до цього плану реструктуризації боргів боржника, яка станом на день звернення до господарського суду становить 967 063, 81 грн.

Також представник боржника вказує, що боржник на стадії підготовки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та документів до цієї заяви не може обґрунтовано та чітко зазначити всі умови, порядок та строки проведення реструктуризації боргів, тож підготовка остаточного Плану реструктуризації боргів боржника здійснюватиметься в процесі процедури реструктуризації боргів боржника за безпосередньою участю арбітражного керуючого та з дотриманням всіх вимог щодо змісту Плану реструктуризації боргів, зазначених в статті 124 КУзПБ.

Суд, дослідивши надану заяву про усунення недоліків, вважає за необхідне зазначити наступне.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- подати суду конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України). Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що склад і розмір грошових зобов`язань, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

З огляду на викладене, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 ГПК України, що узгоджується з вимогами пунктів 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Слід зауважити на тому, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Суд враховує, що у справах про банкрутство (у тому числі неплатоспроможність фізичних осіб) стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Отже, подання боржником при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредитного звіту, а також не в повному обсязі кредитних договорів, на які посилається ОСОБА_1 у конкретизованому списку кредиторів як на підставу виникнення боргу, є недостатніми для належного підтвердження розміру заборгованості у визначеному в заяві розмірі (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань і строків їх виконання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.

Враховуючи необхідність підтвердження визначеної боржником заборгованості належними та допустимими доказами, суд ухвалою від 03.01.2024 витребував у заявника повний та вичерпний перелік фінансових зобов`язань перед кредиторами, зокрема щодо ТОВ "Тайгер Фінанс", ТОВ "ФК Єапб", ТОВ "Стар Файненс Груп", ТОВ "Кредит - Капітал", ТОВ "Сос Кредит", ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "Сіроко Фінанс", ТОВ "ФК "Преміум Актив" та ТОВ "Алекс Кредит" із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; а також належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

Проте, представник боржника зазначив, що кредитна історія відображує повністю фінансові зобов`язання боржника, відповідні докази, які витребує суд надати не може, оскільки за результатом двох звернень до відповідних фінансових та банківських установ, вони не надали боржнику такої інформації.

При цьому представник боржника звертається до суду із відповідною заявою про витребування у ТОВ "Тайгер Фінанс", ТОВ "Стар Файненс Груп", ТОВ "Сос Кредит", ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Торгово-інвестиційна компанія", ТОВ "Мілоан", ТОВ "Лінеура Україна", ТОВ "Селфі Кредит", ТОВ Укр Кредит Фінанс", ТОВ "Авентус Україна", ТОВ "Маніфою", ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "ФК Кіф", ТОВ "Фінтаргет", ТОВ "Качай Гроші", ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів", ТОВ "Смартівей Юкрейн", ТОВ "ФК Нові Кредити" та ТОВ "Інвеструм Груп" копії кредитних договорів згідно з якими були видані кредити чи інші позики на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; копії факторингових договорів та-чи договорів переуступки права вимоги згідно яких Кредитори отримали право вимоги боргу до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (за наявності); детальну довідку про наявність заборгованості по кредитним чи іншим борговим зобов`язанням із зазначенням загальної суми боргу, суми основного боргу (тіла кредиту), відсотків та штрафних санкцій (детальний розрахунок) по Боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що боржник не може самостійно надати зазначені документи, оскільки на запити ОСОБА_1 від 17.10.2023 та 26.10.2023, які направлялись відомим кредиторам, не всі надали запитувану інформацію та відповіді не надали.

Суд, дослідивши надану заяву про витребування доказів, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Згідно ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Так, заявник просить в наданій заяві витребувати відповідну інформвацію у ТОВ "Тайгер Фінанс", ТОВ "Стар Файненс Груп", ТОВ "Сос Кредит", ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Торгово-інвестиційна компанія", ТОВ "Мілоан", ТОВ "Лінеура Україна", ТОВ "Селфі Кредит", ТОВ Укр Кредит Фінанс", ТОВ "Авентус Україна", ТОВ "Маніфою", ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "ФК Кіф", ТОВ "Фінтаргет", ТОВ "Качай Гроші", ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів", ТОВ "Смартівей Юкрейн", ТОВ "ФК Нові Кредити", ТОВ "Інвеструм Груп" та зазначає, що звертався до вказаних установ самостійно, проте відповіді не отримав.

До матеріалів заяви додані відповідні запити від 17.10.2023 та від 26.12.2023, які направлялись кредиторам на їх електронні адреси. Судом встановлено, що із викладеного в заяві переліку кредиторів, зазначені запити направлялись не всім. Зокрема матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ "Тайгер Фінанс", ТОВ "Торгово-інвестиційна компанія", ТОВ "Мілоан", ТОВ "Лінеура Україна", ТОВ "Селфі Кредит", ТОВ Укр Кредит Фінанс", ТОВ "Авентус Україна", ТОВ "Маніфою", ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "ФК Кіф", стосовно зазначених фінансових установ не зазначено жодних заходів, що вживались особою для отримання доказів самостійно, лише міститься посилання на те, що така інформація не надається.

Крім того, до заяви не надано доказів відмови в наданні відповідної інформації від тих кредиторів, до яких заявником був направлений запит, тобто не надано доказів в підтвердження неможливості отримати цей доказ самостійно.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За таких обставин, у зв`язку із недотриманням положень статті 81 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви заявника про витребування доказів.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що відповідно п. 4 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів). При цьому вимоги до такго проекту плану реструктуризації визначені статтею 126 КУзПБ.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 126 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

Системне тлумачення приписів книги четвертої КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах Кодексу принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Боржник має реалізувати право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою.

Такими чином, погашення вимог кредиторів (виконання взятих на себе грошових зобов`язань) у межах об`єктивних можливостей є проявом добросовісного використання боржником своїх прав у судових процедурах неплатоспроможності та істинного бажання виконати взяті на себе грошові зобов`язання.

Так, дослідивши наданий ОСОБА_1 проект плану реструктуризації, господарським судом встановлено, що боржник вказує обставинами, які спричинили неплатоспроможність боржника - економічну ситуація в країні, підсилена спалахом пандемії нової коронавірусної інфекції, накопичення великої кількості грошових зобов`язань, недостатність доходу та майна, наявність утриманців, які фінансово залежать від боржника, хвороба, яка є підставою для встановлення боржнику інвалідності.

Суд, в ухвалі від 03.01.2024 про залишення заяви без руху зобов`язав боржника повідомити про обставини, що стали підставою звернення до суду, отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора, та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо.

Жодних доказів в підтвердження наведеної інформації щодо обставин, які спричинили неплатоспроможність боржником суду не надано, зокрема не надано доказів знаходження на утриманні у боржника будь-яких осіб, доказів наявності хвороби чи стану який може стати підставою для призначення особі статусу інваліда або призначення відповідного лікування, доказів звернення до відповідних медичних установ із будь-якими скаргами на стан здоров`я.

Крім того, зі змісту проекту плану реструктуризації вбачається, що ОСОБА_1 зазначає, що він розраховує отримувати щомісячний доход у розмірі 6 500,00 грн., 2 000,00 грн. з яких виділятиметься на погашення вимог кредиторів, а 4 500,00 грн. залишатиметься боржникові на задоволення власних побутових потреб. При цьому заявник зазначає, що він не працює та не має офіційного джерела доходів. Доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 матиме доход у зазначеному розмірі 6 500,00 грн. та джерело такого доходу заявник не надав.

У зв`язку з чим суд в ухвалі від 03.04.2024 витребував у заявника проект плану реструктуризації боргів боржника розроблений відповідно до ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема зазначити інформацію про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, та надати відповідні докази в обґрунтування зазначених даних.

Проте ОСОБА_1 такого плану не надав, представник заявника лише звернула увагу суду, що на її думку такого плану на етапі прийняття до розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не потребується.

З наданих до суду документів, в підтвердження наявності підстав для прийняття до розгляду та в подальшому відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржником додана низка доказів, яка свідчить про те, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 понад три роки з 2020 по 2023 роки перебував у кредитних відносинах з банківськими та іншими установами України та укладав правочини, за якими отримував послуги споживчого кредитування з метою придбання споживчих товарів, робіт та послуг для задоволення власних потреб.

При цьому боржник зазначає, що вказана ситуація виникла внаслідок економічної ситуації, що сталася в країні в останні роки, в тому числі підсилена спалахом пандемії короновірусної інфекції у 2021 році, а також початком воєнної агресії з боку росії на території України з 24.02.2022 року, у боржника накопичилась певна кількість грошових зобов`язань, які не можуть бути виконані ним з причин недостатності грошового доходу та відсутності майна, яке може бути реалізоване з метою погашення заборгованості.

Як зазначає боржник, він з травня 2023 року припинив погашення своїх кредитів, тобто у розмірі більше 50% місячних платежів (графік припинення платежів наведений в Кредитні історії Боржника по кожному кредитору в розділі "Історія платежів", згідно з яким з травня 2023 року припинити погашення своїх кредитів.

Разом із тим, як вбачається з доданого до заяви конкретизованого списку (реєстру) кредиторів, а також кредитних договорів, дата видачі всіх кредитів, наданих боржнику - 2023 рік, 15 (п`ятнадцять) кредитних зобов`язань виникли у боржника саме внаслідок укладення договорів в травні 2023 року. Отже, боржником були отримані кредити у 23 фінансових установах вже після спалаху пандемії короновірусної інфекції у 2021 році та початку воєнної агресії росії з 2022 року, таким чином вказані обставини не можуть слугувати підставами, які спричинили неплатоспроможність ОСОБА_1 .

З матеріалів заяви вбачається, що фактично за короткий проміжок часу, а саме за період з березня - травень 2023 боржник отримав в 23 фінансових установах позики на суму понад 900 тис. грн.

У своїй заяві боржник зазначив, що "найперші кошти були взяті для свого користування. Потім я рік займався перепродажем речей і гроші я на них брав в кредит. Майже всі кредити були під сто відсотків в місяць і я їх оплачував. Якщо подивитись кредитну історію то якщо я не помиляюсь в мене більше 300 кредитів за декілька років і всі були погашені завчасно з великими процентами( через перекредитування). Також кошти витрачав на віддавання боргів та допомогу батькам".

При цьому, на вимогу суду обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора, та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами, яка буда викладена в ухвалі від 03.01.2024, - боржником лише надані вищенаведені пояснення.

Суд, зазначає, що боржником не наведено вагомих причин, через які він перебуваючи у молодому працездатному віці понад рік офіційно не працює, а отже не отримує офіційно заробітну плату, хоча проживає в м. Харкові, де наявні вакансії на ринку праці та є можливість працевлаштування. Доказів вжиття заходів щодо працевлаштування матеріали справи не містять.

З урахуванням наведених обставин, суд також вважає за необхідне зазначити, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

Крім того, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження. Застосування судам принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

Схожий за змістом висновок, викладено у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20.

Поряд із цим, заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Крім того, як слідує з усталеної практики Верховного Суду, право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Суд, звертає увагу заявника, що обставини викладені в заяві про усунення недоліків, зокрема в обґрунтування ненадання витребуваних в ухвалі суду від 03.01.2024 документів фактично зводяться до мотивів, викладених в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та дублюють її, зазначені обставини вже досліджувались та судом було зроблено висновок про відсутність в наданій заяві достатніх доказів, як то передбачено ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, що й стало причиною залишення заяви ОСОБА_1 без руху та надання можливості останньому виправити недоліки, на які звернув увагу суд.

З урахуванням викладеного, дослідивши надану представником ОСОБА_1 заяву про усунення недоліків, суд дійшов висновку, що заявник у строк, встановлений ухвалою суду від 03.01.2024 недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у спосіб, визначений судом - не усунув. Зазначені в заяві про усунення недоліків обставини вже досліджувались судом та надавалась їм відповідна правова оцінка, ухвалою суду від 03.01.2024 було чітко визначено які недоліки містить заява ОСОБА_1 та яким саме чином їх необхідно усунути.

Станом на момент винесення даної судової ухвали, десятиденний строк для усунення недоліків, визначений ухвалою від 03.01.2024, є таким, що сплинув. Проте ОСОБА_1 визначені у вказаній ухвалі недоліки заяви не усунув.

Згідно з ст. ст. 113, 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частинами 1, 2, 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.

Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу.

Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи, що Фізичною особою ОСОБА_1 недоліки заяви (вх. № 5486/23 від 29.12.2023) у спосіб, визначений судом у встановлений судом строк усунуто не було, суд вважає необхідним повернути останньому заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та додані до неї документи, а також звернути увагу заявника на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Керуючись ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 174, 233-235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів.

Повернути ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 5486/23 від 29.12.2023) з доданими до неї документами.

Звернути увагу фізичної особи ОСОБА_1 на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 16.01.2024.

Суддя Кононова О.В.