СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Харків Справа № 917/299/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Ламанової А.В.

та за участю представників сторін:

від позивача - Талоконов К.В. (ордер серії АЕ № 1180148 від 09.02.2023) - поза межами приміщення суду;

від апелянта (відповідача) - Приліпко І.Л. (ордер серії ВІ № 1184485 від 08.12.2023) - поза межами приміщення суду;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (вх. № 2697 П/1)

на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 (повний текст складено та підписано 22.11.2023), ухвалене у складі судді Білоусова С.М.

у справі № 917/299/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест»,

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч»,

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/299/23 задоволено повністю. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» 40 000, 00 грн витрат на правничу (правову) допомогу.

Не погодившись з додатковим рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», яке просить:

- скасувати додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі № 917/299/23 та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про ухвалення додаткового рішення;

- об`єднати апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі № 917/299/23 із раніше поданою і прийнятою скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 у справі №917/299/23 в одне апеляційне провадження.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.12.2023 справа №917/299/23/ передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (вх. № 2697 П/1) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі № 917/299/23. Призначено справу до розгляду на 16.01.2024 о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132. Роз`яснено скаржнику, що апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 та додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 не є тотожними, стосується різних процесуальних документів, що виключає можливість об`єднати зазначені скарги в одне апеляційне провадження для їх сумісного розгляду.

15.12.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі № 917/299/23 без змін, а скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» без задоволення.

Вказаний відзив досліджено колегією суддів та приєднано до матеріалів справи.

04.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2024 заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання у справі № 917/299/23 призначене на 16.01.2024 о 10:00 год. та наступні судові засідання, ухвалено провести за участю представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» Приліпко І.Л., відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Присутня у судовому засіданні представник апелянта (поза межами приміщення суду) подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, скасувати додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі № 917/299/23 та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про ухвалення додаткового рішення, з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Присутній у судовому засіданні представник позивача (поза межами приміщення суду) поти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі № 917/299/23 без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» без задоволення, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом, у провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 12054АТ від 27.10.2021 у розмірі 2 390 082, 26 грн.

При подачі позову позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи у розмірі 40 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 у справі №917/299/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» 1 333 633,30 грн основного боргу, 396 168,25 грн пені, 132 056,18 грн 30 % річних та 35 851,23 грн судового збору.

01.11.2023 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (вх. № 14044) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

Як зазначено вище, додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/299/23 задоволено повністю. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» 40 000, 00 грн витрат на правничу (правову) допомогу.

Мотивуюче зазначене додаткове рішення суд першої інстанції вказав, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн відповідають критеріям реальності, розумності та співмірності, відтак, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 ГПК України).

У відповідності до ч. 2 статті 126 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З наявних в матеріалах справи документів убачається, що до позовної заяви позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які сторона понесла або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 40000, 00 грн.

Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Докази понесення витрат були подані разом з позовною заявою, а отже, позивачем дотримано вимоги статей 124, 129 ГПК України.

У відповідності до ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

З матеріалів справи убачається, що 17.06.2021 між Адвокатським бюро «ТАЛОКОНОВА КИРИЛА» (далі - бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (далі - клієнт) укладено договір № 1/06-21 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до п. 1.1. якого, бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представництва та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби (в т.ч. приватних виконавців), органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України та МВС тощо з будь-яких питань;

- будь-яких інших питань правового характеру.

Згідно з п. 3.1. договору сторону погодили, що розмір гонорару визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору.

09.02.2023 між Адвокатським бюро «ТАЛОКОНОВА КИРИЛА» (далі - бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (далі - клієнт) укладено додаткову угоду № 4 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/06-21 від 17.06.2021 (розрахунок вартості послуг з надання правничої (правової) допомоги), відповідно до п. 1 якої, узгоджено, що дана додаткова угода визначає порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги бюро у спорі про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» заборгованості за договором купівлі продажу № 12054АТ від 27.10.2021.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги по комплексному веденню вказаної вище справи у суді першої інстанції 25 000,00 грн.

Сторони погодили, що вищезазначений розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у цій додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого бюро часу, а отже розмір гонорару є визначеним у розумінні ч. 3 статті 126 ГПК України.

Повна оплата гонорару за надання правничої (правової) допомоги за цією додатковою угодою здійснюється впродовж 30 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди, розмір «гонорару успіху» за досягнення позитивного результату внаслідок надання бюро правничої (правової) допомоги клієнту відповідно до цієї додаткової угоди складає 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. Під «досягненням позитивного результату» сторони розуміють винесення судом першої інстанції рішення на користь клієнта про стягнення з відповідача/відповідачів не менше 70% ціни позову.

У відповідності до п. 4 Додаткової угоди, сплата узгодженого сторонами гонорару за надання правничої (правової) допомоги здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок бюро, зазначений в договорі.

На виконання умов Додаткової угоди, 13.02.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» сплачено на рахунок Адвокатського бюро «ТАЛОКОНОВА КИРИЛА» 25000, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 24466 від 13.02.2023 з призначенням платежу «оплата за надання правової допомоги згідно Додаткової угоди № 4 від 09.02.2023 до договору № 1/06-21 від 17.06.2021».

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або ж погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

З наданого договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/06-21 від 17.06.2021 убачається, що сторони погодили фіксований розмір гонорару 25000, 00 грн та 15000, 00 грн «гонорар успіху».

Колегія суддів акцентує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Апелянт як у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному суді заперечував проти задоволення заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування вказував:

- позивачем не надано акт наданих послуг, що є підтвердженням надання правничої допомоги;

- Додаткова угода № 4 від 09.02.2023 до договору № 1/06-21 від 17.06.2021 не містить печатки адвокатського бюро;

- жоден із наданих документів представником позивача не містить посилань, що правнича допомога надається в судовому порядку в межах судової справи № 917/299/23;

- до позову не додано ані свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ані Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на Бюро;

- встановлений розмір витрат на професійну (правничу) допомогу є завищеним, оскільки правова позиція позивача протягом розгляду справи у суді першої інстанції не змінювалась, у представника позивача була відсутня потреба у вивченні додаткових джерел пава та документів та категорія справи не є складною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заперечення відповідача не спростовують факт надання послуг та їх розмір.

Так, сторонами погоджено, що розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого бюро часу.

А отже, якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим, оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а є визначеним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що додаткова угода № 4 від 09.02.2023 до договору № 1/06-21 від 17.06.2021 не містить печатки адвокатського бюро, оскільки остання має відтиск печатки (т. 1 а.с. 24).

При цьому, суд апеляційної інстанції акцентує, що у відповідності до ч. 3 статті 58-1 ГК України наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що п. 1 Додаткової угоди, узгоджено, що вона визначає порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги бюро у спорі про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» заборгованості за договором купівлі продажу № 12054АТ від 27.10.2021.

З матеріалів справи убачається, що спір у даній справі виник саме через невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 12054АТ від 27.10.2021, доказів існування інших спорів між сторонами через невиконання зазначеного договору скаржником не надано.

А отже, не зазначення у тесті договору, що правнича допомога надається у межах судової справи № 917/299/23, жодним чином не спростовує надання такої допомоги саме під час розгляду справи № 917/299/23.

Також, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що у відповідності до ч. 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

До матеріалів справи долучено ордер серії АЕ № 118148 від 09.02.2023, що повністю узгоджується з приписами статті 60 ГПК України.

Надання представником позивача свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на бюро, не є обов`язковим.

Суд апеляційної інстанції також відхиляє твердження апелянта про те, що справа не є складною та не потребувала вивченні додаткових джерел пава та документів, адже, справа № 917/299/23 не є малозначною з огляду на ціну позову (2 390 082, 26 грн), представником позивача були зроблені всі необхідні розрахунки основного боргу, пені та річних, окрім того були подані: відповідь на відзив, відзив на зустрічний позов, клопотання, заяви по справі та заперечення.

З урахування зазначеного, з огляду на предмет позову, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню позивачеві у розмірі 25000, 00 грн.

Щодо «гонорару успіху» у розмірі 15000, 00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди, розмір «гонорару успіху» за досягнення позитивного результату внаслідок надання бюро правничої (правової) допомоги клієнту відповідно до цієї додаткової угоди складає 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Під «досягненням позитивного результату» сторони розуміють винесення судом першої інстанції рішення на користь клієнта про стягнення з відповідача/відповідачів не менше 70% ціни позову.

Колегія суддів зауважує, по своїй суті гонорар успіху виконує, перш за все, важливу соціальну функцію, оскільки встановлення розміру гонорару успіху, як різновиду гонорару, та його сплата допускається лише у випадку досягнення адвокатом позитивного результату для клієнта, який, до речі, погодив це в договорі про надання правової допомоги. Адже, таким чином забезпечується конституційне право кожного на вільний вибір захисника своїх прав серед найкваліфікованіших та найдосвідченіших з можливістю фактичного відстрочення сплати гонорару та лише за умови настання для клієнта позитивного результату. Саме за таких умов клієнт не тільки пересвідчиться у фахові та досвідові адвоката, але й матиме реальну можливість розрахуватися за ефективну професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 у справі №917/299/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» 1 333 633,30 грн основного боргу, 396 168,25 грн пені, 132 056,18 грн 30 % річних та 35 851,23 грн судового збору.

Часткове задоволення позову мотивовано тим, що суд зменшив розмір штрафних санкцій.

При цьому, заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 2 390 082, 26 грн, а задоволено у розмірі 1 861 857, 73 грн, тобто більше ніж 70 % від заявленої до стягнення суми.

З урахуванням зазначено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача «гонорару успіху» у розмірі 15000, 00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (вх. № 2697 П/1) задоволенню не підлягає, а оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі №917/299/23 слід залишити без змін.

Також колегія суддів зауважує, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення, відповідно, судовий збір за подання апеляційної скарги не розподіляється.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (вх. № 2697 П/1) залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 21.11.2023 у справі №917/299/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.01.2024.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін