номер провадження справи 5/223/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 Справа № 908/2384/23 (904/3765/23)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М., розглянувши позовну заяву Фізичної особи-підприємця Остапенко Аліни Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби", 69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 9, про стягнення 304 720,80 грн.

в межах розгляду справи про банкрутство №908/2384/23

Боржник - Товариство з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби", 69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 9,

Розпорядник майна - Проскурін Дмитро Олександрович, свідоцтво № 380 від 27.02.2013 року, адреса: 51931, м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. Ковалевича, 3, офіс 2

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Остапенко Аліна Сергіївна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби" про стягнення 304 720,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/3765/23 справу за позовом Фізичної особи-підприємця Остапенко Аліни Сергіївни до Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби" про стягнення 304 720,80 грн. передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Запорізької області.

04.08.2023 матеріали позову надійшли до Господарського суду Запорізької області.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023 справу №904/3765/23 розподілено судді Проскурякову К.В.

Як вбачається з позовної заяви, позивач на підставі рахунку відповідача здійснив передплату за товар на суму 304 720,80 грн. Однак, відповідач товар не поставив. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 206, 218, 530, 638, 639, 655, 656, 663, 691, 692, 712, Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 181 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.10.2023. матеріали справи № 904/3765/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Остапенко Аліни Сергіївни до Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та фарби" про стягнення 304 720,80 грн., передано до Господарського суду Запорізької області для розгляду в межах справи № 908/2384/23 про банкрутство боржника - Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та фарби" (вул.Східна, буд. 9, м. Запоріжжя, 69083; ; електронна пошта: ).

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.11.2023, відповідно по Положення про автоматизовану систему документообігу суду, частини 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства позовну заяву передано на розгляд судді Сушко Л.М. у провадженні якої перебуває справа №908/2384/23 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби", 69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 9, для розгляду позову в межах цієї справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області суду від 13.11.2023. прийнято до розгляду позовну заяву Фізичної особи-підприємця Остапенко Аліни Сергіївни до Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби" про стягнення 304 720,80 грн., в межах розгляду справи про банкрутство №908/2384/23. Здійснювати розгляд справи вирішено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

18.01.2024 судом прийнято рішення.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 03.05.2023 Фізична особа-підприємець Остапенко Аліна Сергіївна в усній формі уклала договір постачання лакофарбової продукції з Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпродзержинський лакофарбовий завод "Спектр", яке змінило назву на Товариство з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби", шляхом оплати рахунку, отриманого електронною поштою на суму 304 720,80 грн. На виконання умов договору позивачем 09.05.2023 року здійснено повну оплату, що підтверджується платіжними інструкціями № 248 від 04 травня 2023р. на суму 150 000,00 грн та № 250 від 09 травня 2023 року на суму 154720,80 грн. Проте, Відповідач поставки товару не здійснив та коштів, сплачених Позивачем як передоплату не повернув. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 16, 526, 530, 638, 655, 656, 663, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Чинним процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Суд зазначає, що ухвала про відкриття провадження у справі №908/2384/23 (908/3765/23) була надіслана сторонам шляхом направлення у електронній формі - через "Електронний кабінет" та на адресу електронної пошти.

За таких обставин суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Станом на 18.01.2024 відповідач відзив на позовну заяву, запропонований надати ухвалою від 13.11.2023 до суду не направив. Клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

Позивач вказує, що між Фізичною особою-підприємцем Остапенко Аліною Сергіївною (позивач/покупець) та Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпродзержинський лакофарбовий завод "Спектр" (відповідач/продавець), яке у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 04.07.2023 року за рішенням Учасника змінило найменування на - Товариство з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби" виникли договірні відносин, за якими відповідач зобов`язався поставити позивачу товар, а позивач зобов`язався оплатити цей товар.

Так, 03.05.2023 на адресу Фізичної особи-підприємця Остапенко Аліни Сергіївни з боку відповідача було направлено Рахунок-фактуру № РФ-0503/02 від 03 травня 2023 р., якій 100% оплачений Позивачем 09.05.2023 року, що підтверджується платіжними інструкціями № 248 від 04 травня 2023р. на суму 150 000,00 грн та № 250 від 09 травня 2023 року на суму 154720,80 грн.

Проте, Відповідач поставки товару не здійснив, у звязку із чим Позивачем на його адресу було направлено лист №09/05/23-10 від 09 травня 2023 року , згідно якого остання просила негайно, протягом одного робочого дня, відвантажити оплачену продукцію або повернути отримані кошти в сумі 304720,80 (триста чотири тисячі сімсот двадцять грн.80коп.) на її поточний рахунок: ІВАN НОМЕР_2 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Лист відправлений на електронну адресу Відповідача, а також "Укрпоштою" цінним листов з описом вкладення, накладна № 870.

Згідно даних Трекінгу відправлень, що є в загальному доступі на сторінці інтернет https://track.iikrposhta.ua/tracking UA.html відправлення було отримано відповідачем 13.05.2023 року.

Відповідач поставки товару не здійснив, у звязку із чим Позивачем на його адресу було направлено Вимогу №12/05/23-3 від 12 травня 2023 року, згідно якої остання просила негайно, протягом одного робочого дня, повернути отримані кошти в сумі 304720,80(триста чотири тисячі сімсот двадцять грн.80коп.) на її вищезазначений поточний рахунок.

Вимога відправлена на електронну адресу Відповідача,а також "Укрпоштою" цінним листов з описом вкладення, накладна № 876.

Згідно даних Трекінгу відправлень, що є в загальному доступі на сторінці інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking UA.html відправлення було отримано відпвідачем 16.05.2023 року.

Натомість, до теперішнього часу Відповідачем так і не відвантажено Товар, так і не повернуто Позивачу кошти, сплачені за нього в сумі 304 720,80 грн.

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права, оскільки відповідач не виконав договір у погоджені строки та не здійснив поставку обумовленого товару.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Згідно з нормами статті 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд встановив, що позивач та відповідач уклали договір поставки у спрощений спосіб, оскільки відповідач видав позивачу рахунок на оплату товару.

Позивач здійснив оплату наданого відповідачем рахунка. У справі наявні відповідні платіжні документи, які містять посилання на цей рахунок. Однак, після оплати відповідач не здійснив поставку товару позивачу.

Позивач направила відповідачу лист №09/05/23-10 від 09 травня 2023 року , згідно якого остання просила негайно, протягом одного робочого дня, відвантажити оплачену продукцію або повернути отримані кошти в сумі 304720,80 (триста чотири тисячі сімсот двадцять грн.80коп.) на її поточний рахунок. Проте, такої поставки не відбулося. Матеріали справи не містять доказів поставки позивачу обумовленого товару.

Суд нагадує, що одним з основоположних принципів цивільного права є правова максима pacta sunt servanda (договори мають виконуватись). Цей принцип знайшов відображення в цивільному законодавстві: договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Також pacta sunt servanda, як один з основоположних цивільно-правових принципів, становить основу норм, що регулюють виконання господарських зобов`язань.

Так, у силу вимог положень статті 193 ГК України, які кореспондуються зі статтями 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з нормами статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. А відповідно до положень статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач, не отримавши товар, 12 травня 2023 року, направила відповідачу претензію про повернення отриманих ним коштів в сумі 304 720,80 (триста чотири тисячі сімсот двадцять грн.80коп.).

Доказів повернення позивачу даних коштів, сплачених як передоплату, сторони суду не надали.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено вимогу про повернення попередньої оплати, суд робить висновок про обґрунтованість позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 304 720,80 грн.

Відповідно до статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надаючи оцінку доказам суд застосовує вимоги та стандарти передбачені статтями 73, 74, 76, 77, 79, 86 ГПК України.

Суд встановив обставини щодо невиконання відповідачем свого обов`язку з поставки товару у належні строки. Окрім цього, відповідач не здійснив повернення коштів на правомірну вимогу позивача. Такі обставини свідчать про порушення відповідачем прав позивача.

Суд погоджується з аргументами позивача стосовно обґрунтованості позовних вимог про стягнення 304 720,80 грн. попередньої оплати.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 4570,82 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Завод "Лаки та Фарби", 69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 9, на користь Фізичної особи-підприємця Остапенко Аліни Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) суму 304 720,80 (триста чотири тисячі сімсот двадцять грн. 80коп.) основного боргу та 4570,82 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят грн. 82 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.01.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення розміщується у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.М. Сушко