УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви боржника про відстрочення виконання рішення

м. Київ

23.01.2024Справа № 910/1186/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/1186/23 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за участі на стороні позивача - заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про стягнення неустойки, за участю представників стягувача (позивача): ОСОБА_1, боржника (відповідача): ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 позов задоволено повністю.

Боржник 11.01.2024 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення у справі №910/1186/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 прийнято до розгляду заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 про відстрочення виконання рішення суду у справі №910/1186/23, призначено судове засідання з розгляду заяви на 23.01.2024.

18.01.2024 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2024.

У судовому засіданні 23.01.2024 представник стягувача просив відмовити в задоволенні заяви. Представник боржника просив подану заяву задовольнити та відстрочити виконання рішення.

Розглянувши заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/1186/23 , заслухавши сторін, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В свою чергу, частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

На обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду боржник вказав, що відповідно до наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 06.12.2023 №247 відповідача внесено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану. Крім того, за 9 місяців 2023 року діяльність підприємства була збитковою. До того ж, заявник вказує, що при примусовому стягненні грошових коштів з банківських рахунків підприємства будуть стягнуті грошові кошти, що належать ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначені для виконання діючих державних контрактів.

Згідно з частиною 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи ГК України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Частина 2 статті 617 ЦК України та частина 2 статті 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Суд звертає увагу заявника на те, що відстрочення виконання рішення суду спрямовано саме на забезпечення виконання такого рішення, проте, заявником не надано доказів того, що протягом одного року з моменту постановлення рішення в даній справі відповідач отримає можливість виконати рішення суду. Крім того, суд враховує, що відповідачем під час розгляду даної справи не надано доказів відсутності його вини у виникненні даного спору.

Судом враховано, що відповідно до п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (...), зокрема, боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України....

Положення, передбачені абзацом двадцять другим цього пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці двадцять другому цього пункту, ...

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 101 затверджено порядок визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану. Згідно з пунктом 3 вказаного порядку, перелік підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану (далі - перелік), визначається ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як убачається з наданих стягувачем пояснень, на підставі заяви Центрального управління координації зовнішньоекономічної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2023 №220/64/1128 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 про включення боржника до переліку підприємств ОПК, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється в період воєнного стану.

Відповідно до наданого заявником наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 247 від 06.12.2023, ІНФОРМАЦІЯ_2 включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, підприємство відповідача включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, у зв`язку з чим боржником не доведено суду факту необхідності надання йому відстрочення виконання рішення суду на даний час. Фактично подана заявником заява є передчасною, а виникнення обставин щодо неможливості вчасного виконання рішення суду у даній справі, набудуть актуальності для заявника тільки після скасування воєнного стану у державі.

Водночас, суд враховує приписи пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в частині, що вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень стягувачем в яких є держава - не зупиняється.

ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. ІНФОРМАЦІЯ_1 є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період (п. 1 Положення "Про ІНФОРМАЦІЯ_1", затвердженого постановою КМУ від 26 листопада 2014 р. № 671).

Відповідно до відомостей ЄДРПОУ ІНФОРМАЦІЯ_1 є органом державної влади. Тобто у процедурі виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 стягувачем є держава в особі державного органу, а отже, в силу приписів п. 10.2. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» допускається стягнення коштів з боржника (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Отже, вбачається, що центральними органами виконавчої влади вжито заходи для врегулювання порядку виконання судових рішень, що набрали законної сили - в т.ч. питання зупинення, відстрочення.

Заява розцінена судом як намагання перекласти на суд вирішення задач, віднесених до дискреційних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині притягнення до відповідальності постачальника за неналежне виконання зобов`язань із матеріально-технічного забезпечення сил оборони.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023.

Керуючись статтями 233-235, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі №910/1186/23.

Ухвала набрала законної сили 23.01.2024 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Судове рішення є врученим з дня отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи в модулі "Електронний суд" ЄСІТС (п.2ч.6ст.242 ГПК України), вказану такою особою під час подання документів до суду.

Повне судове рішення складено 25.01.2024

Суддя Ігор Курдельчук