ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25 січня 2024 року Справа № 926/256/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва М.І., розглянувши заяву

стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» (58023, м.Чернівці, вул. Лесина, 4, код 39280223)

до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (59050, с.Кам`яна, Сторожинецький район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу в сумі 152948,02 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» звернулося до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 30.11.2023 №ЮА-432 в сумі 152948,02 грн, в тому числі 131300,63 грн основного боргу за надані в період з червня 2021 по листопад 2023 року послуги, інфляційних втрат у розмірі 16840,04 грн та трьох відсотків річних у розмірі 4807,35 грн, що нараховані з 01.07.2021 по 18.01.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024 справу № 926/256/24 передано на розгляд судді Ніколаєва М.І.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частин 1, 8 статті 181 ГПК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним.

Суд встановив, що стягувачем не надано доказів укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів з боржником в період виникнення та існування спірних правовідносин (з червня 2021 по листопад 2023 року).

Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 30.11.2023 №ЮА-432 боржником не підписано, доказів підписання суду не надано, тож стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає ст. 148 ГПК України.

Крім того, суду не надано доказів надання послуг з вивезення побутових відходів у спірний період, оскільки, до заяви додано лише акт надання послуг №10154 від 30 листопада 2023 року, що не охоплює період з червня 2021 по листопад 2023 року.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки стягувачем заявлено вимогу з порушенням п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частиною 2 ст.151 ГПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, п.8 ч.1 ст. 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, с у д -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №ЮА-432 від 30.11.2023 в розмірі 152 948,02 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.І. Ніколаєв