ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

22.01.2024 м.Дніпро Справа № 904/3153/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач),

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 (суддя Камша Н.М.)

у справі № 904/3153/22

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 у справі №904/3153/22 відкрито провадження у справі №904/3153/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ". Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на суму 158 738 208, 35 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 83 310, 00 грн. (витрати у справі про банкрутство) - 1 черга задоволення вимог кредиторів. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, до 01.04.2023. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 у справі №904/3153/22.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2023 у справі № 904/3153/22 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 у справі № 904/3153/22 залишено без руху. Скаржнику у строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та докази на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху став пропуск апелянтом строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу суду від 13.10.2022, повний текст якої складено та підписано 14.10.2022, подано 11.12.2023, тобто з пропуском процесуального строку для її подання, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України.

В клопотанні про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою апелянт зазначив, що набув статусу кредитора у справі №904/3153/22 на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2023, якою було замінено кредитора ТОВ "Аграрний Дім" на правонаступника ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах", з огляду на що вважає, що строк на оскарження пропущено з поважних причин.

Апеляційним судом визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначено, що всі дії вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив, відповідно строк на апеляційне оскарження судових рішень у справі для правонаступника не змінюється.

Від ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху надійшло клопотання про поновлення строку в обґрунтування пропуску якого зазначає, що набуло статусу кредитора на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2023 у справі №904/3153/22. Апелянт не міг знати про обставини відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ІММЕ". Ознайомившись з оскаржуваною ухвалою, вважає, що така ухвала тепер прямо впливає на права та законні інтереси апелянта та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Вказаною нормою не передбачено виключень для подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції особою, яка не брала участі у справі, отже, у разі подачі апеляційної скарги такою особою суд має вирішити питання про те, чи є поважними причини пропущення строку на оскарження судового рішення.

Частиною 2 статті 261 ГПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

З приписів частини другої статті 261 ГПК України не вбачається безумовного обов`язку суду відкрити апеляційне провадження у випадку подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки. Натомість, як вбачається із системного аналізу положень даної статті, суд у такому випадку надає оцінку наведеним апелянтом причинам пропуску строку апеляційного оскарження на предмет їх поважності.

Питання щодо поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано нормами статті 119 ГПК України, згідно із частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши повторно подану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія зазначає, що апелянтом фактично наведено ті ж самі доводи, які Центральним апеляційним господарським судом визнано неповажними в ухвалі від 22.12.2023. Апелянт повторно зазначає, що став кредитором у справі 24.10.2023 тому строки на оскарження мають відліковуватися саме з даної дати.

Разом з тим колегія зазначає, що можливість реалізації повного обсягу процесуальної дієздатності особами, які подали письмові заяви з вимогами до боржника, зокрема правом на оскарження судових рішень, пов`язана з фактом набуття такою особою статусу кредитора (сторони) у справі про банкрутство шляхом постановлення судом ухвали про визнання (повністю або частково) вимог кредитора до боржника.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2022 у справі №904/3153/22 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний дім", м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на суму 4 962, 00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 1 688 219, 90 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Решту вимог - відхилено. Зобов`язано розпорядника майна Демчана О.І. включити визнані вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Отже з 15.02.2022 з моменту визнання кредиторських вимог ТОВ "Аграрний дім" останнє мало об`єктивну можливість ознайомитись із ухваленими у справі рішеннями та набуло права на оскарження, у тому числі, ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ІММЕ".

ТОВ "Аграрний дім" не скористалось своїм правом на оскарження ухвали суду від 13.10.2022 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2023 замінено кредитора у справі №904/3153/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ІММЕ» Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім», м.Дніпро на правонаступника Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ", м.Дніпро, оскільки 11.09.2023 між ТОВ «Аграрний дім» (далі - первісний кредитор) та ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" (далі новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №11092023.

Відповідно до положень ч.1 ст.52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Кодекс України з процедур банкрутства також містить положення про правонаступництво. Так, у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.

Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив (стаття 43 КУзПБ).

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного колегія зазначає, що строк на апеляційне оскарження судових рішень, після здійснення заміни сторони правонаступником для такого правонаступника в силу приписів процесуального закону не змінюється, усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив, в тому числі право на апеляційне оскарження та обов`язок дотримання строків на таке оскарження.

Близький за змістом висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12.05.2021 у справі №910/10002/18.

Окрім того колегія звертає увагу, що навіть з дати винесення ухвали про заміну кредитора правонаступником, апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Апеляційний суд враховує, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип правової визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Апелянтом не наведено інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ніж були зазначені в апеляційній скарзі, відповідно не усунено недоліки апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою протягом десяти днів з дня вручення ухвали або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 у справі № 904/3153/22.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 258, ст. 260, п.п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 у справі № 904/3153/22.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 у справі № 904/3153/22 повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є.Чередко