УХВАЛА

18 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 914/1483/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Косінова Д.С., адвокат (довіреність від 23.08.2023 №1-3600), Баранецька М.Р., адвокат (довіреність від 22.12.2023 № 1-3720),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «ВІР - Тепло» - не з`явився,

у відкритому судовому засіданні за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення господарського суду Львівської області від 20.07.2023 (суддя Трускавецький В.П.)

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 (головуючий суддя: Якімець Г.Г., судді: Бойко С.М., Бонк Т.Б.)

у справі №914/1483/23

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз», позивач, скаржник)

до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІР - Тепло» (далі - ТОВ «ВІР - Тепло», відповідач)

про стягнення 2 090 636,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

АТ «Укртрансгаз» звернулося до суду з позовом до ТОВ «ВІР - Тепло» про стягнення з останнього 2 090 636,63 грн, з яких: 1 346 637,83 грн пеня та 743 998,80 грн штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови договору в частині строків виконання робіт, у зв`язку із чим, позивачем нараховано відповідачу штрафні санкцій, а саме пеню та штраф згідно з пунктом 8.3 договору.

Відповідач, у своє чергу, заперечував позовні вимоги позивача, з тих підстав, що завершення виконання робіт неможливе через нестачу деяких матеріалів, що не передбачені Технічним завданням, а також через наявність форс-мажорних обставин, а саме: введення в Україні військового стану. Відповідач просив суд врахувати при розгляді справи, що у даному випадку розмір штрафних санкцій є непосильно великим і націленим на можливість отримання збагачення, оскільки підставою неможливості продовжувати роботи є відсутність відповіді від позивача щодо питань застосування матеріальних ресурсів. Такий розмір штрафних санкцій, ставить під загрозу існування підприємства відповідача, виплату заробітної плати робітникам та сплату податків. До того ж, позивачем не підтверджено понесення ним збитків у таких великих розмірах.

Рішенням господарського суду Львівської області від 20.07.2023 у справі № 914/1483/23 позовні вимоги задоволено частково; присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 942 646,48 грн пені, 520 799,16 грн штрафу та 31 359,55 грн відшкодування витрат на оплату судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прострочення виконання підрядником погоджених робіт почалось з 03.02.2022, нараховані штрафні санкції є вірними; судом застосовано приписи статті 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України у зв`язку з чим зменшено штрафні санкції на 30 % виходячи з того, що заявлений розмір таких (в загальному 2 090 636,63 грн) становить 28,1 %, тобто, більше ціни укладеного між сторонами договору, що є значним та непосильним тягарем для відповідача, беручи при цьому до уваги те, що останнім виконано більшу частину погоджених робіт та те, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків; при цьому суд виходив із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи, що стягнення штрафних санкцій як стимулювання виконання основного зобов`язання не повинне перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру пені та штрафу на 30%.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 рішення господарського суду Львівської області від 20.07.2023 зі справи № 914/1483/23 залишено без змін. Апеляційний господарський суд повністю погодився з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову.

Позивач у касаційній скарзі просить Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх судових інстанцій в частині зменшення розміру штрафних санкцій, ухвалити в цій частині нове рішення про повне задоволення позову.

Доводи касаційної скарги узагальнено зводяться до неправильного застосовування судами як першою та і апеляційною інстанцією приписів частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) з підстав того, що висновки судів попередніх судових інстанцій в частині зменшення розміру штрафних санкцій на 30 % не відповідають приписам наведених норм.

АТ «Укртрансгаз» обґрунтовує підставу касаційного оскарження із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/22964/17, від 02.07.2019 у справі № 925/1641/17, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21.

Вважає що суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме приписи статей 614, 617 ЦК України та статті 218 ГК України.

Також скаржник вказує на неврахування судами пункту 6.2. договору, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, статей 204, 629 Цивільного кодексу України, а отже й правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 та постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21.

Стверджує, що безпідставне зменшення судами розміру неустойки спотворили її дійсне правове призначення. Таким чином з урахуванням наведеного скаржник вважає, що підстав для зменшення розміну штрафних санкцій на 30 % взагалі не було, відповідно, суди безпідставно застосували до спірних правовідносин приписи частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.

Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Укртрансгаз» на рішення господарського суду Львівської області від 20.07.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 та її розгляд призначено на 18.01.2024.

Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Під час підготовки справи до розгляду, в контексті доводів і підстав касаційної скарги, Судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 04.10.2023 справу №911/2269/22 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу №911/2269/22 на розгляд об`єднаній палаті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів в ухвалі від 04.10.2023, зазначила, зокрема, таке.

Зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені на 99%, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач дійсно порушив своє зобов`язання за наведеним договором і не виконав визначені ним роботи у встановлений строк. Разом з тим, беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів понесення позивачем збитків у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання у спірних правовідносинах, а також враховуючи неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суди дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення відповідного клопотання ТОВ «Укртехнобез» та зменшення в порядку частини першої статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України розміру заявленої до стягнення пені до 51 403,68 грн.

Перевіряючи обґрунтованість висновків судів про наявність підстав для суттєвого зменшення заявленої до стягнення суми пені, колегія суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 зазначила, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Колегія суддів погодилась з такими висновками, оскільки зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені на 99%, фактично не просто зменшує розмір штрафних санкцій, а звільняє останнього від їх сплати, що не відповідає наведеним вище правовим нормам, судовій практиці та суті відповідальності, яку сторони передбачають при укладенні відповідного правочину.

Разом з тим, під час касаційного перегляду справи №922/2141/21 колегія суддів з`ясувала, що Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 15.02.2023 у справі № 920/437/22 підтримав зменшення судом апеляційної інстанцій заявленої до стягнення суми пені на 99% та зазначив, що апеляційним судом було встановлено наявність обставин, за наявності яких господарський суд може зменшити неустойку (частина третя статті 551 ЦК України), зокрема, що порушення відповідачем у вказаній справі своїх зобов`язань за договором не призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача, а доводи останнього про звільнення відповідача від відповідальності є безпідставними та зводяться до нічим не підтверджених припущень, а також до бажання позивача застосувати до відповідача відповідальність у надмірному розмірі. Таким чином, Верховний Суд у зазначеній справі фактично дійшов висновку про те, що можливість зменшення заявленої до стягнення пені на 99% залежить виключно від оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості доводів і заперечень сторін.

Однак, колегія суддів не погодилась з вказаними висновками, оскільки, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань. При цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Так, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 28.09.2022 у справі №916/2302/21.

Отже, зменшення розміру пені на 99% від заявленої позивачем суми порушує баланс інтересів сторін, оскільки таке зменшення не стимулює боржника до належного виконання покладених на нього договірних зобов`язань та позбавляє позивача можливості отримати передбачену укладеним між сторонами договором компенсацію за невиконання його умов.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №920/437/22 про можливість зменшення заявленої пені до 1%, оскільки у такому разі фактично відбувається звільняє відповідача від сплати штрафних санкцій, що не відповідає вищенаведеним правовим нормам та усталеній судовій практиці.

Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2023, зокрема, прийнято до розгляду справу №911/2269/22 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 07.04.2023.

Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи підстави касаційного оскарження, викладені у касаційній скарзі (стосовно незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо зменшення розміру неустойки та неправильне застосовування останніми приписів статті 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України), доводи АТ «Укртрансгаз», з огляду на те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі (зокрема щодо застосування приписів статті 551 Цивільного кодексу України та 223 Господарського кодексу України) може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у даній справі № 914/1483/23, з метою єдності судової практики, а також те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 914/1483/23, відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/2269/22 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Керуючись статтями 228, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення господарського суду Львівської області від 20.07.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 зі справи № 914/1483/23 зупинити до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/2269/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова