РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2024Справа № 44/472-б (910/12803/23)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" (01034, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 4, офіс 2; ідентифікаційний код 34763637)

про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних в розмірі 324 288,91 грн.

В межах справи № 44/472-б

За заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" (01034, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 4, офіс 2; ідентифікаційний код 34763637)

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 44/472-б за заявою ОСОБА_2 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" на стадії процедури ліквідації, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 26.09.2022.

14.08.2023 до Господарського суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних в загальному розмірі 324 288,91 грн.

Позивачем також долучено клопотання про зменшення судового збору посилаючись на приписи п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних в загальному розмірі 324 288,91 грн. залишено без руху.

02.10.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.10.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних в розмірі 324 288,91 грн. до розгляду в межах справи № 44/472-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал та постановлено розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження.

06.11.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.09.2008 між ОСОБА_1 (далі - позивач, член організації), Приватним підприємством «Кінгз Кепітал» (далі - агент), ОСОБА_3 (далі - засновник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» (далі - відповідач, компанія) та Всеукраїнською Громадською організацією «Духовність та благополуччя» (далі - організація) були укладені договори цільового членського внеску та платіжної вимоги №4950-Б та 4951-Б (далі - договори).

Відповідно до п. 1.2 договорів організація, діючи на підставі Закону України «Про об`єднання громадян», з метою задоволення захисту законних соціальних та економічних спільних інтересів своїх членів, керуючись п. 2.3 Статуту, надає цільову допомогу засновнику, який являється членом організації, для виконання статутних завдань у вигляді коштів або майна.

Пунктом 1.3 вказаних договорів визначено, що цільова допомога формується з цільових внесків членів організації, яка передається засновнику для поповнення ним статутного капіталу компанії.

Згідно із п. 1.4 договорів, цільовий внесок за даними договорами становить 65 000 грн., який був внесений позивачем на рахунок організації, згідно доданих до заяви копій квитанцій № ПН28 від 11.09.200 р., № ПН27 від 11.09.2008 р.

Пунктом 1.6 договорів встановлено, що засновник, по закінченню дії договорів, повертає кредитору - члену організації, всю суму цільового внеску, передбаченого договорами та з власних добровільних переконань, бере на себе зобов`язання виплачувати останньому винагороду в порядку та розмірі, передбачених договорами.

Згідно із п.п. 4.2.3 п. 4.2 даних договорів компанія - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» несе майнову відповідальність перед членом організації за неналежне виконання засновником умов даних договорів.

Відповідно до п. 9.1 договорів винагорода, що передбачена даними договорами визначається у розмірі 1950 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.09.2014 у справі № 44/472-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» ОСОБА_1 визнано конкурсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" на загальну суму 86 450, 00 грн. (65 000, 00 грн. - четверта черга, 21 450, 00 грн. - шоста черга).

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами не виконав, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 324 288, 91 грн., яка складає три проценти річних у розмірі 33 822, 08 грн. та інфляційні втрати - 290 466, 83 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, у зв`язку з дією мораторію на задоволення вимог кредиторів, який був ведений ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2009 у справі № 44/472-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал».

Відповідно до положень ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

В свою чергу, судом встановлено, що провадження у справі № 44/472-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгз Кепітал" перебуває на стадії процедури ліквідації, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 26.09.2022.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2009 у справі № 44/472-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів протягом дії якого не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам та ліквідатору банкрута.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк