УХВАЛА

22 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/987/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 (в частині задоволення клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023

у справі № 910/987/23

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , провадження у якій відкрито ухвалою суду від 02.02.2023 за заявою боржника у зв`язку із неспроможністю останнього сплатити наявну заборгованість перед кредиторами. Керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Винниченка Ю.В.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 у цій справі визнано вимоги ОСОБА_1 до боржника на суму 13 991 815,44 грн та затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 13 991 815,44 грн.

25.05.2023 до суду першої інстанції надійшло клопотання представника ОСОБА_1 в порядку ч. 5 ст. 337 ГПК України про застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 частково задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржнику фізичній особі громадянину України ОСОБА_2 строком до 29.12.2023.

11.07.2023 до суду першої інстанції надійшло клопотання боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому останній, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, просить суд скасувати захід забезпечення вимог кредитора у вигляді заборони виїзду боржника за кордон.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі №910/987/23, зокрема, задоволено клопотання боржника та скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладене ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 у справі №910/987/23.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі №910/987/23 в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 та скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.06.2023 та прийняти у скасованій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання боржника про скасування виїзду за межі України відмовити, а тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику залишити без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23 в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 та скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.07.2023 року (пп.7,8 резолютивної частини) залишено без змін.

При прийнятті оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції з посиланням на частину 4 статті 40 та статтю 118 КУзПБ зазначив, що обставини у справі та докази на їх підтвердження, які не були відомі суду при прийнятті ухвали від 29.06.2023, а саме: працевлаштування боржника, волонтерську діяльність та повернення боржника в Україну при попередніх виїздах за кордон, є підставою для скасування заходу забезпечення вимог кредитора у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, тому відповідне клопотання боржника правомірно задоволено місцевим господарським судом.

ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 (в частині задоволення клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023, в якій скаржник просить суд витребувати матеріали справи №910/987/23, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 в частині задоволення клопотання боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 та прийняти в скасованій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаного клопотання боржника відмовити.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/987/23 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого Огородніка К.М., Пєскова В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 03.01.2024.

Дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 ГПК України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, про що роз`яснено Конституційним Судом України у рішенні від 25.04.2012 № 11-рп/2012.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справах "Levages Prestations Sevices v. France"; від 19.12.1997 у справі "Brualla Gomes de la Torre v. Spain").

У рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб".

Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому ГПК України для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Суд звертає увагу, що 21.10.2019 введено в дію КУзПБ, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

З дня введення в дію КУзПБ визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Отже, реалізація права на касаційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство відбувається за правилами і в порядку, передбаченими главою Касаційне провадження" розділу IV "Перегляд судових рішень" ГПК України, з урахуванням особливостей оскарження судових рішень у справі про банкрутство, визначених КУзПБ.

Законодавцем у статті 9 КУзПБ встановлено особливості застосування правил оскарження судових рішень, що ухвалюються місцевими та апеляційними господарськими судами в процесі провадження у справі про банкрутство (основне провадження).

Відповідно до частини першої статті 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

У цьому переліку судових рішень відсутня постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, як заходу для забезпечення вимог кредиторів.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023, прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 про задоволення клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у справі № 910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , можливість касаційного оскарження якої не передбачена частиною третьою статті 9 КУзПБ.

На переконання Верховного Суду, достатнім є одноразовий перегляд ухвал господарських судів щодо забезпечення вимог кредиторів та неможливість повторного перегляду відповідних ухвал господарського суду після здійснення їх апеляційного перегляду, що в достатній мірі відповідатиме сутності суспільних відносин, які виникають у межах провадження у справі про банкрутство при забезпеченні вимог кредиторів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення, які відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягають касаційному оскарженню, то необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного та керуючись, статтями 234, 235, 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/987/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 (в частині задоволення клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

В.Г. Пєсков