ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. м. Київ

Справа № 911/2148/23

Господарський суд Київської області у складі:

cудді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до фізичної особи-підприємця Цецхладзе Бадрі про стягнення 141 941,29грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі позивач, АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Цецхладзе Бадрі (далі відповідач, ФОП Цецхладзе Бадрі) 141941,29грн боргу станом на 26.05.2023, що складається з: 100 000грн основний борг за кредитом; 24 326,92грн заборгованість за процентами; 11 614,37грн заборгованість за винагородою; 1000 штраф (фіксована складова); 5000грн штраф (змінна складова).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором №N20.38. від 01.02.2022 в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та винагороди у строк та у розмірі, які встановлені таким договором (а.с.1-2).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.07.2023: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (а.с.39-40).

Вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету позивача 19.07.2023 о 10:34, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.41). Відповідачу копія відповідної ухвали направлена поштовим відправленням №31 (а.с.43-46), яке, що вбачається з відповіді АТ «Укрпошта» за вих. № від 11.10.2023 (а.с.50-51) на запит суду від 22.09.2023 (а.с.48), відповідачу не вручено і фактично втрачено відділенням поштового зв`язку. 19.10.2023 суд повторно направив відповідачу копію відповідної ухвали (а.с.40, зворот; а.с.56) поштовим відправлення №014, яке повернуто відділенням поштового зв`язку з довідкою від 25.11.2023, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.57-60). Адреса, за якою направлено згадане відправлення, відповідає адресі відповідача - ФОП Цецхладзе Бадрі, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як станом на 19.07.2023 (а.с.38), так станом на 19.10.2023 (а.с.55).

В силу п.2, п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду, за змістом п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою: позивачу 19.07.2023; відповідачу 25.11.2023.

Окрім того, ухвала суду від 19.07.2023 направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 19.07.2023, зареєстрована в реєстрі 19.07.2023 за №112285127 та оприлюднена 20.07.2023.

В силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

До прийняття рішення у даній справі відзиву на позов суд не отримав.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у строк, визначений ч.7 ст.252 ГПК України, до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

01.02.2022 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (далі банк) та ФОП Цецхладзе Бадрі (далі позичальник) укладено кредитний договір №N20.38. (далі договір, відповідно до якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п.А1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни; строковий кредит (далі кредит) надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п.1.1 договору).

Згідно п.1.3 договору істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору «Істотні умови кредитування».

Як вбачається з п.п.А1, А.2, А.3, А.6 договору, сторонами погоджено отримання відповідачем строкового кредиту з лімітом у розмірі 100 000грн на фінансування поточної діяльності з терміном повернення 30.01.2025 з сплатою процентів у розмірі 20,90% річних та погашення кредиту, процентів за користування щомісячно ануїтетними платежами в розмірі та строки згідно з графіком платежів (додаток №1 до договору), які включають погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що термін кредиту може бути змінений згідно з пп.А12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору.

Відповідно до пп.2.1.1, 2.1.2 договору, банк зобов`язується: відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п.А4 цього договору; надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п.1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.12 цього договору.

Згідно п.А4 договору сторонами визначено рахунок для обслуговування кредиту: № НОМЕР_1 (в гривнях), отримувач: AT «А-Банк», МФО 307770, код ЄДРПОУ/код ІПН .

В силу п.А3 договору сторонами узгоджено, що згідно зі ст.ст. 212, 651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), у випадку порушення позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, зазначеним пунктом договору визначено, що: банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту; у випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою; у випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 30 січня 2025 р.

Згідно з п.А8 договору: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором; день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»); якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день; розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

Сторонами договору узгоджено, що: позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 % від суми зазначеного у п.А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів; сплата винагороди здійснюється у гривні; розрахунок здійснюється щоденно; нарахування винагороди здійснюється у дату сплати; сплата винагороди здійснюється згідно з Графіком платежу та, в разі дострокового погашення кредиту, згідно з фактичним періодом користування кредитними коштами від дати погашення згідно з Графіком платежу до дати дострокового погашення кредиту (п.А10 договору).

Відповідно до пп.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5 договору: позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 цього договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пп.4.1, 4.2, 4.3 цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені пп.1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору; сплатити винагороду згідно п.п.2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору.

Пунктом 2.3.2 договору передбачено, що при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту банк, на свій розсуд, має право змінити умови цього договору зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. Зазначеним пунктом договору сторонами врегульовано, що згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату, в яку позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п.2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог п.1.1 цього договору в частині цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів, зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік (п.2.3.8 договору).

Згідно п.4.1 договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пп.1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.А6 цього договору.

Як передбачено п.4.3 договору: сплата процентів за користування кредитом, передбачених пп.4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно з п.А.8 цього договору; якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до пп.4.4, 4.5, 4.6 договору позичальник сплачує банку: винагороду за відкриття позичкового рахунку згідно з п.А9 цього договору; винагороду за кредитне обслуговування згідно з п.А10 цього договору; винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з п. А11 цього договору.

У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню; у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених пп.2.4.3, 2.4.4 цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день (п.4.7 договору).

Пунктами 5.2, 5.3, 5.8 договору передбачено, що: у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених пп.2.2.7, 2.2.8., 2.2.11, 2.2.13, 4.9, 7.1 цього договору банк має право нараховувати за кожен випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту; банк має право застосувати штраф у розмірі 25% від суми кредиту, використаної позичальником не за цільовим призначенням; у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формою: 1 000,00 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Пунктами 6.1-6.3 договору визначено, що: договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами; у частині п.4.4 цього договору він набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором; договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим договором порядку.

Додатком 1 до договору, який є невід`ємною його частиною, сторонами погоджено графік погашення, у якому визначено: термін повернення частини кредиту та сплати процентів за відповідний розрахунковий період; розмір частини кредиту, що підлягає поверненню у відповідну дату; сума процентів, що підлягає сплаті у відповідну дату; сума комісійних винагород; сума кредиту, проценти та комісія, що підлягають сплаті разом.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач мав здійснювати погашення кредиту протягом 35 місяців до 30.01.2025 рівними платежами по 4 564,72грн (включає повернення частини кредиту, проценти та винагороду у відповідну дату).

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.21877244.242025.70198 від 01.02.2021 із призначенням платежу: «видача кредиту згідно договору № N20.38. від 01/02/2022» (а.с.18).

За твердженнями позивача відповідач свої зобов`язання за договором в частині повернення кредиту, сплати процентів та винагороди у встановлені графіком терміни не здійснював, у зв`язку із чим, АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на зареєстровану адресу відповідача направив вимогу від 13.04.2023, в якій просив погасити борг у розмірі 133 843,02грн станом на 13.04.2023 до 20.04.2023 (а.с.11-12). Направлення відповідної вимоги підтверджується описом вкладення у цінний лист №109, переданий за списком згрупованих відправлень 14.04.2023 (а.с.20-21).

Посилаючись на те, що відповідач вимогу не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом та винагороду не сплатив, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, вказуючи, що станом на 26.052023 борг відповідача становить: 100 000грн - борг за тілом кредиту; 24 326,92грн борг з процентами; 11 614,37грн - борг за винагородою.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку повернути кредит, сплатити проценти та винагороду, а також застосування до нього відповідальності, встановленої договором, за порушення відповідних зобов`язань.

Заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

До такого договору застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, визначених ГК України, як передбачено ч.1 ст.193 ГК України.

Так, згідно ч.2 ст.345 ГК України: кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі; у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як визначено ч.1 ст.1048 ЦК України: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позик.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, ч.3 цієї статті визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Водночас приписами ч.2 ст.1050 ЦК України унормовано, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ч.ч. 1-3 ст. 10561ЦК України: цроцентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи умови укладеного сторонами договору, відповідач мав виконати зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди у строки, встановлені договором, зокрема, його додатком №1, який містить графік погашення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, не виконавши зобов`язання в частині повернення кредиту, сплати процентів та винагороди у встановлені графіком строки здійснення платежів, відповідач допустив порушення зобов`язань за договором. При цьому, судом враховано, що прострочення позичальником відповідачем у справі повернення чергової частини кредиту є правовою підставою для дострокового повернення позики, що залишилася неповернутою на вимогу позивача відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та сплати процентів, належних йому відповідно до ст,1048 ЦК України.

При цьому, враховуючи умови договору, а також вимогу банку від 13.04.2023 щодо повернення всієї суми кредиту до 20.04.2023, що не виконана відповідачем, п.А3 договору, з 21.04.2023 зобов`язання з повернення всієї суми кредиту є простроченим.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення 100 000грн заборгованості за кредитом, 24 326,92грн заборгованості за процентами, 11 614,37грн боргу за винагородою. При цьому, за розрахунком суду станом на 20.04.2023 дату, зазначену у вимозі позивача про повернення всієї суми кредиту. розмір процентів, які нараховані за період користування всією сумою кредиту - 100 000грн складає більшу суму, аніж заявлено позивачем. Однак, в силу ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, тому суд задовольняє вимоги в частині стягнення процентів у повному обсязі.

Окрім того, позивач на підставі п.5.8 договору нарахував відповідачу штраф у розмірі 1 000,00грн та штраф (змінна складова) у розмірі 5 000,00грн.

Однак, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.193 ГК України передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У даній справі судом встановлено, що відповідач допустив порушення зобов`язань, у зв`язку з чим позивач набув права нарахувати штраф у розмірі 1000 +5% від суми кредитного ліміту за прострочення встановлених термінів платежу більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення до суду.

Однак, п.18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Отже, оскільки нарахування штрафів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором здійснено кредитором у період дії воєнного стану, сума такого штрафу підлягала списанню позивачем на підставі п.18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Отже, у задоволенні позову в частині стягнення 1 000, 00грн штрафу (фіксована складова) та 5 000,00грн штрафу (змінна складова) суд відмовляє.

Втрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем у розмірі 2684грн, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача частково - пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 2 570,54грн /(100000+24926,92+11614,37)*2684:141 941,40/.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Цецхладзе Бадрі (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (ідентифікаційний код 14360080; 49074, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Батумська, 11) 100 000грн боргу за кредитом (тілом кредиту), 24 326,92грн боргу за процентами, 11 614,37грн боргу за винагородою, а також 2570,54грн в рахунок часткового відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором.

3. В частині стягнення 1 000,00грн штрафу (фіксована складова) та 5 000,00грнштрафу (змінна складова) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова