ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа№ 910/7556/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Польчен А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 15.01.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 (повний текст рішення складено 28.08.2023)

у справі № 910/7556/23 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут"

до Акціонерного товариства "Мегабанк"

про визнання припиненим зобов`язання,-

В судовому засіданні 15.01.2024 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 по справі №910/7556/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 22.09.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Мегабанк" про визнання припиненим зобов`язання за договором про надання гарантії № 405 від 29.10.2021 та договором оренди транспортного засобу № 35GKNZ1567-17 від 14.11.2017, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" та Акціонерним товариством "Мегабанк" у розмірі 431 640,04 грн, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 по справі №910/7556/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

При відмові у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинений позивачем односторонній правочин про зарахування зустрічних позовних вимог відносно відповідача у справі не може мати жодних правових наслідків, у тому числі пов`язаних з припиненням зобов`язань позивача перед відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Позивач не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 по справі №910/7556/23, вважає рішення незаконним і необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне:

- повідомлення ТОВ "Харківгаз збут" №61704-Сл-1173-0323 від 27.03.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин не визначений законом як нікчемний, а також не визнаний судом недійсним, тому зобов`язання позивача перед відповідачем в сумі 431640,04 грн., в тому числі: погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії №405 від 29.10.2021 в сумі 250684,93 грн. та заборгованості за договором оренди транспортного засобу №35GKHZ1567-17 від 14.11.2017 в сумі 180955,11 грн. слід вважати припиненими;

- на сьогоднішній день позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України «Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних» задоволені в судовому порядку, а відтак, у АТ "Мегабанк" є правові підстави для врахування в своєму обліку заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Харківгаз збут";

- судом першої інстанції неправомірно застосовано п.4-1 ст.602 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.11.2022 у справі №640/12723/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи АТ «Мегабанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Правління Національного банку України №261-рш/БТ від 02.06.2022 «Про віднесення АТ «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних», ухвалою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №640/12723/22 відкрито касаційне провадження за скаргою Національного банку України на вказані судові рішення, витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу №640/12723/22; зауважує, що згідно чинного законодавства України розпочата процедура ліквідації (припинення) банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуального акту Національного банку України, що був підставою для її початку, при цьому, визнання протиправним (незаконним) індивідуального акту Національного банку України не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, і дана обставина не може бути підставою для визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених Фондом у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку; вважає, що ані скасування Верховним Судом вказаних судових рішень по адміністративній справі №640/12723/22, ані залишення їх в силі, не змінить правового статусу АТ «Мегабанк» як такого, що перебуває в стані ліквідації (припинення), та на яке розповсюджується дія спеціального закону - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; звертає увагу, що апелянт достеменно знав про неможливість здійснення такого зарахування зустрічних вимог, адже відповідач повідомляв його про таку неможливість, зокрема, листом №5621 від 11.04.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7556/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/7556/23.

09.10.2023 матеріали справи №910/7556/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 у справі №910/7556/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 у справі №910/7556/23; призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 у справі №910/7556/23 на 27.11.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 оголошено перерву у справі №910/7556/23 на 15.01.2024.

Явка представників сторін

В судовому засіданні апеляційної інстанції 15.01.2024 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні 15.01.2024 представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, прийняте у справі рішення суду відповідач просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

29.10.2021 між Акціонерним товариством "Мегабанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" (клієнт) укладено договір про надання гарантії №405, за умовами п.1.1 якого банк надає клієнту послуги з видачі тендерної гарантії на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор Газотранспортної Системи України" (бенефіціар) з метою забезпечення виконання клієнтом зобов`язання перед бенефіціаром за закупівлею: договором транспортування природного газу № від 18.12.2019 (гарантія, зобов`язання) на наступних умовах: сума гарантії - 25 000 000,00 грн., строком дії гарантії - до 28.10.2022 включно.

Згідно п.2.3.1 договору за надання банком послуг за цим договором клієнт зобов`язався щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця протягом строку дії гарантії сплачувати банку комісійну винагороду в розмірі 3% річних із розрахунку суми гарантії, фактичної кількості днів у місяці та у році.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 29.10.2022, але не менше ніж до повного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за договором (п.5.1 договору).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Харківгаз збут" за договором №405 про надання гарантії від 29.10.2021, станом на 12.04.2023, позивач, починаючи з лютого 2022 року, припинив сплату комісії за видану банківську гарантію.

Станом на 21.07.2022 сума прострочених платежів склала 351 369,87 грн.

Постановою правління Національного банку України №261-рш/БТ від 02.06.2022 Акціонерне товариство "Мегабанк" віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

Рішенням №383 від 02.06.2022 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення Акціонерного товариства "Мегабанк" з ринку та призначено з 03.06.2022 по 02.07.2022 (включно) тимчасову адміністрацію.

Постановою правління Національного банку України №362-рш від 21.07.2022 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Акціонерне товариство "Мегабанк".

Рішенням №506 від 21.07.2022 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, розпочато процедуру ліквідації Акціонерного товариства "Мегабанк" строком на 3 роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно.

15.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (первісний кредитор) укладено договір №12А167-29-23 про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до Акціонерного товариства "Мегабанк" (боржник) за договором №59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021 (основний договір).

За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника виконання визначеного в основному договорі зобов`язання з повернення грошових коштів (вкладу) в розмірі 431640,04 грн. (зобов`язання) (п.1.2 договору про відступлення права вимоги).

Право вимоги, що відступається за цим договором переходить до нового кредитора з моменту укладення цього договору. Додаткового оформлення відступлення права вимоги не вимагається. Після переходу права вимоги до нового кредитора останній стає кредитором по відношенню до боржника на суму 431640,04 грн. та набуває відповідне право вимоги (п.1.4 договору про відступлення права вимоги).

За відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор здійснює плату первісному кредитору в розмірі 431640,04 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в національній валюті України - гривні на поточний рахунок первісного кредитора (п.2.1 договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до п.3.4.1, п.3.4.2 договору про відступлення права вимоги новий кредитор зобов`язався сплатити первісному кредитору суму, зазначену у п.2.1 договору, протягом 7 календарних днів повідомити боржника про перехід права вимоги згідно з умовами цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.6.1 договору про відступлення права вимоги).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" направлено на адресу Акціонерного товариства "Мегабанк" повідомлення №61704-Сл-1174-0323 від 27.03.2023 про зміну кредитора у зобов`язанні та заяву №61704-Сл-1174-0323 від 27.03.2023 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У підтвердження направлення вказаного повідомлення та заяви відповідачу позивачем надано копії опису вкладення у цінний лист, датований 29.03.2023, фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 29.03.2023, накладної АТ «Укрпошта» №481 від 29.03.2023.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив позовні вимоги, з огляду на неплатоспроможність відповідача та відповідні законодавчі обмеження в частині заборони вчинення правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст правочину складають права та обов`язки, про набуття, припинення та зміну яких домовилися учасники правочину, а також особи, визначені сторонами в якості учасників цього правочину.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути заміненим іншою особою, у тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 Цивільного кодексу України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (стаття 519 Цивільного кодексу України).

За статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суперечність договору положенням чинного законодавства означає врегулювання правовідносин сторін всупереч імперативним нормам законодавства.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з підстав припинення зобов`язання. Загальні підстави припинення зобов`язань визначені статтею 598 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень статей 202 та 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України здійснюється за наявності наступних умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань, між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником; 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов`язаннях повинні бути речі одного роду; 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

Основною умовою для можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування та між сторонами не має бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру.

Статтею 602 Цивільного кодексу України встановлено, що не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, 2) про стягнення аліментів, 3) щодо довічного утримання (догляду), 4) у разі спливу позовної давності, 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом, 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог виключно за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача в частині відсутності у даному випадку однорідності вимог за зустрічними зобов`язаннями сторін, оскільки вони є грошовими та, відповідно, однорідними.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи позивача в частині оскарження рішення регулятора третьою особою та прийняття судового рішення про недійсність рішення регуляторного органу є помилковими, оскільки ці обставини ніяким чином не можуть вплинути на правове регулювання статті 602 Цивільного кодексу України та статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За загальним правилом недійсне рішення органу влади не породжує будь-яких правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Проте, у даному випадку мова йде про виведення з ринку та ліквідацію банківської установи, що зумовлює застосування до правовідносин спеціального режиму правового регулювання, у тому числі статті 602 Цивільного кодексу України, яка встановлює імперативну заборону заліку зустрічних вимог, стороною яких є неплатоспроможний банк.

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі наявності хоча б однієї з підстав, визначених статтею 76 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Відповідно до статті 76 Закону України "Про банки та банківську діяльність" розпочата процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку.

За висновками місцевого господарського суду, з чим погоджується колегія суддів, оскарження та визнання у подальшому судом протиправними рішень регулятора не змінює правовий статус відповідача як неплатоспроможного банку, що зумовлює необхідність застосування до даних відносин правового регулювання пункту 4-1 статті 602 Цивільного кодексу України.

Відповідно, вчинений позивачем односторонній правочин про зарахування зустрічних позовних вимог відносно відповідача у справі не може мати жодних правових наслідків, у тому числі пов`язаних з припиненням зобов`язань позивача перед відповідачем.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову про визнання припиненими зобов`язань перед неплатоспроможним банком повністю.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 у справі № 910/7556/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 у справі № 910/7556/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут".

4. Матеріали справи №910/7556/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 22.01.2024.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська