ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" січня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1219/23
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Вельмакіної Т.М.
секретар судового засідання: Зоренко О.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Войціховський А.В. - ордер АС №1070355 від 04.09.2023;
від відповідача: Якименко М.М. - ордер АІ №1393432 від 17.04.2023,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Діоніс" про відшкодування судових витрат у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Діоніс"
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Білокоровицьке лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
ВСТАНОВИВ:
Рішенням від 21.12.2023 суд позов задовольнив частково, стягнув з відповідача на користь позивача 22925,39 грн інфляційних, 4110,27 грн 3% річних, 2465,16 грн судового збору, у стягненні 1151,23 грн 3% річних та 6788,50 грн інфляційних відмовив, призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 17.01.2024.

03.01.2024 від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 19288,50 грн.

17.01.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для надання можливості представникові відповідача підготуватися до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Представник позивача категорично заперечив щодо цього клопотання, наголосивши на тому, що заява про відшкодування судових витрат направлялася на адресу відповідача та філії поштовим зв`язком і отримана останніми до призначеного судового засідання.

Розглянувши клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні, суд прийшов до висновку відмовити у його задоволенні, з огляду на наступне.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що в кабінеті електронного суду не було інформації щодо заяви про відшкодування судових витрат попри її реєстрацію судом 03.01.2024, тому відповідач не міг скористатися правом подачі заперечення.

Однак, суд встановив, що заява про відшкодування судових витрат направлялася позивачем також у паперовому вигляді 26.12.2023 на адреси Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та філії "Білокоровицьке лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", що підтверджується описами вкладення до цінних листів та накладними №903, №911 (а.с.125-127).

Згідно з трекінгом Укрпошти, поштові відправлення, якими направлялася заява позивача про відшкодування судових витрат вручені Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" - 10.01.2024 та філії "Білокоровицьке лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" - 29.12.2023 (а.с.131-132).

З огляду на дати отримання відповідачем вказаної заяви (29.12.2023 та 10.01.2024), суд враховує обізнаність відповідача про подання позивачем заяви про відшкодування судових витрат, а також те, що судове засідання для вирішення питання про судові витрати було призначене судом на 17.01.2024, тому суд вважає, що у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з цією заявою та висловлення власної позиції щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу при наявності такого наміру.

За вказаного, у суду відсутні підстави для оголошення перерви у судовому засіданні.

При цьому суд вважає, що за вищенаведених обставин дії представника відповідача щодо подання клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні спрямовані на затягування розгляду заяви про відшкодування судових витрат та свідчать про недобросовісність при реалізації останнім своїх процесуальних прав. Водночас суд звертає увагу, що клопотання про відкладення розгляду справи та оголошення перерви у судовому засіданні заявлялися представником відповідача також під час розгляду справи 30.11.2023 (а.с.64) та у судовому засіданні 21.12.2023, перше з яких було задоволено, а у задоволенні другого відмовлено.

Представник позивача у засіданні суду підтримав заяву про відшкодування судових витрат у розмірі 19288,50 грн у повному обсязі з підстав, у ній викладених.

Заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від відповідача не надходило. При цьому представник відповідача заперечив щодо задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, зазначивши, що представник позивача у позовній заяві не правильно обґрунтував підстави для повернення гарантійного внеску, а також не правильно визначив період нарахування 3% річних та інфляційних, у зв`язку з чим суд у рішенні від 21.12.2023 здійснюва власний розрахунок. Також представник відповідача вказував і на необхідність врахування судом приписів ч.5 ст.129 ГПК України, зважаючи на те, що частина заборгованості була погашена під час судового розгляду справи, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Зауважував, що при розгляді заяви слід враховувати, що погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відбулося і з урахуванням існування заборгованості позивача перед відповідачем.

На вказані заперечення представник позивача зауважив, що таке погашення відбулося саме за сприяння позивача, оскільки відповідач жодних дій щодо укладення мирової угоди не вчинив, до позивача щодо мирного врегулювання спору не звертався. При цьому наголосив, що на дату звернення до суду з даним позовом у позивача не існувало заборгованості перед відповідачем, а таке погашення шляхом зарахування було вчинено по заборгованості позивача, яка виникла на час зарахування, саме з метою зменшення заборгованості відповідача

Розглянувши заяву позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 19288,50 грн, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 123 ГПК України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 123 ГПК України).

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правнича допомога по справі надавалася позивачу адвокатом Войціховським А.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1070355 від 04.09.2023 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1208 від 20.03.2020 (а.с.27-28).

До заяви позивача про відшкодування судових витрат долучено копії наступних документів: договору про надання правової (правничої) допомоги №26/23 від 01.09.2023, акту приймання-передачі послуг №1 від 22.12.2023, платіжних доручень на загальну суму 21000,00 грн про сплату позивачем за надані адвокатом правничі послуги (а.с.120-124).

Відповідно до п.1.1 предметом договору №26/23 від 01.09.2023 є надання виконавцем усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги клієнту у справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплачувати на рахунок виконавця винагороду за надану допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

За надану правничу допомогу клієнт виплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається на підставі обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, затраченого виконавцем, та встановленої пунктами 3.2-3.3 договору вартості надання послуг/виконання робіт (п.3.1 договору).

Вартість однієї години роботи виконавця (крім участі в судових засіданнях) становить 1500,00 грн (п.3.2 договору). Вартість участі виконавця в судових засіданнях становить: в суді першої інстанції - 2000,00 грн в межах одного судового дня; в судах апеляційної та касаційної інстанції - 1500,00 грн за кожний судовий день (п.3.3 договору).

Оплата правничої допомоги (винагороди) здійснюється клієнтом на підставі та упродовж 3 (трьох) банківських днів з дня підписання акту наданих послуг/виконаних робіт, оплата може здійснюватися авансом (п.3.4 договору).

Протягом десяти днів з моменту укладення даного договору клієнт сплачує виконавцю авансовий платіж в сумі 7000,00 грн, подальші оплати здійснюються відповідно до п.3.4 договору з врахуванням сплаченого авансового платежу (п.3.5 договору).

Позивач сплатив адвокату Войціховському А.В. за надані правничі послуги 21000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №6275 від 05.09.2023 на суму 7000,00 грн та №6430 від 22.12.2023 на суму 14000,00 грн (а.с.123-124).

Згідно з актом приймання-передачі послуг №1 від 22.12.2023 (а.с.122) адвокатом Войціховським А.В. надано позивачу правничу допомогу на загальну суму 21000,00 грн, а саме:

- надання консультацій по суті спору, розгляд та аналіз документів, вивчення судової практики в подібних правовідносинах - 2 години - 3000,00 грн;

- підготовка та подання позовної заяви про стягнення передоплати (авансу), інфляційних втрат та 3% річних з додатками - 4,5 години - 6750,00 грн;

- підготовка та відправлення клопотання про відкладення судового засідання - 0,5 години - 750,00 грн;

- підготовка та направлення заяви про відмову від частини позовних вимог - 1 година - 1500,00 грн;

- участь в судовому засіданні 30.11.2023 - 1 судодень - 2000,00 грн;

- участь в судовому засіданні 21.12.2023 - 1 судодень - 2000,00 грн;

- підготовка заяви про відшкодування судових витрат - 2 години - 3000,00 грн;

- авансовий платіж за участь в судовому засіданні з розгляду заяви про відшкодування судових витрат -1 судодень - 2000,00 грн.

Відповідно до частин першої і другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, згідно до положень ст.126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, тобто виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

За вказаного, суд враховує надані в судовому засіданні з розгляду заяви про відшкодування судових витрат доводи і заперечення представників сторін щодо цієї заяви та здійснює визначення обгрунтованого розміру заявлених витрат, у тому числі і з урахуванням зазначених доводів та заперечень.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої Європейського суду з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд також може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заявлені представником відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 19288,50 грн згідно заяви про відшкодування судових витрат, наданих на підставі укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги №26/23 від 01.09.2023, порівняно з об`ємом фактично наданих послуг, які були реальними та необхідними, враховуючи предмет спору та складність справи, є неспіврозмірними та завищеними, тобто не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспіврозмірні із виконаною роботою, яка була необхідна саме для розгляду даної справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що даний спір не відноситься до категорії складних справ, які потребують додаткового вивчення судової практики, опрацювання значного обсягу доказової бази, спір у справі не є нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору, у позивача в наявності були всі документи, необхідні для підготовки позовної заяви, тому від адвоката не вимагалося додаткових дій щодо їх збирання (витребування) та значного обсягу часу та зусиль для підготовки відповідних документів до суду. Водночас суд вважає обгрунтованими зауваження представника відповідача щодо допущених помилкових обґрунтувань позовних вимог в частині підстав повернення гарантійного внеску та періоду виникнення заборгованості, та зважає на те, що такі обгрунтування свідчать і про аналогічний зміст наданих консультацій по суті спору. Також суд враховує, що підготовка клопотання про відкладення судового засідання, заяви про відмову від частини позовних вимог та заяви про відшкодування судових витрат не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Водночас, зважаючи на наявні у справі матеріали та відсутність доказів того, що саме відповідач вживав заходи, спрямовані на мирне врегулювання спору, суд не вбачає підстав для застосування приписів ч.5 ст.129 ГПК України. Натомість, суд звертає увагу представника відповідача на приписи ч.4 ст. 129 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що співрозмірною до наданих послуг за актом від 22.12.2023 буде вартість цих послуг у розмірі 15500,00 грн (надання консультацій по суті спору, розгляд та аналіз документів, вивчення судової практики в подібних правовідносинах - 2000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви про стягнення передоплати (авансу), інфляційних втрат та 3% річних з додатками - 5000,00 грн; підготовка та відправлення клопотання про відкладення судового засідання - 500,00 грн; підготовка та направлення заяви про відмову від частини позовних вимог - 1000,00 грн; участь в судовому засіданні 30.11.2023 - 2000,00 грн; участь в судовому засіданні 21.12.2023 - 2000,00 грн; підготовка заяви про відшкодування судових витрат - 1000,00 грн; авансовий платіж за участь в судовому засіданні з розгляду заяви про відшкодування судових витрат - 2000,00 грн.

При цьому, враховуючи приписи ч.4 ст. 129 ГПК України, вказані витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 14236,22 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Виходячи із вимог заяви представника позивача про відшкодування судових витрат у визначеній ним сумі - 19288,50 грн, суд відмовляє у стягненні 5052,28 грн витрат на професійну правничу допомогу (19288,50 грн - 14236,22 грн).

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 130, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Діоніс" про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. №9а, ід. код 44768034) в особі філії "Білокоровицьке лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (11054, Житомирська обл., Коростенський р-н, смт. Нові Білокоровичі, вул. Гагаріна, буд. 1, ід. код 45066737) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Діоніс" (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Миру, буд. 4, кв. 28, ід. код 33273802) - 14236,22 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У стягненні 5052,28 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 22.01.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи 2 - позивачу (рек.) - відповідачу та його представнику - через електронний суд