СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

18 січня 2024 року м. Харків Справа № 917/1136/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді:

суддя Фоміна В.О.

дослідивши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" (вх. №189 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.12.2023 у справі №917/1136/23, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Кльоповим І.Г., повний текст складено 12.12.2023

за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО", с.Новий Калкаїв, Кременчуцький район, Полтавська область

про стягнення вартості електричної енергії

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" с.Новий Калкаїв, Кременчуцький район, Полтавська область,

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава,

про визнання недійсним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" про стягнення 302 564,25грн. вартості необлікованої електричної енергії.

Водночас 26.07.2023 до Господарського суду Полтавської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" надійшла зустрічна позовна заява (вх. №1447/23) до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії АТ "Полтаваобленерго" з розгляду Акта про порушення, оформлене протоколом №00007081 від 09.03.2023.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.12.2023 у справі №917/1136/23 задоволено в повному обсязі позов Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВК АГРО» про стягнення вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" (код ЄДРПОУ 62) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" () вартість необлікованої електричної енергії в сумі 302 564,25 грн. та 4538,50 грн. витрати по сплаті судового збору. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ДВК АГРО» в повному обсязі в задоволенні зустрічного позову до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» «про визнання недійсним та скасування рішення АТ «Полтаваобленерго» оформленого протоколом комісії з розгляду Акта про порушення № 00007081 від 09.03.2023 року».

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" звернулось засобами поштового зв`язку 05.01.2024 до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№189П від 15.01.2024), в якій просить скасувати судове рішення суду першої інстанції у справі №917/1136/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним рішення AT «Полтаваобленерго», оформлене протоколом комісії №00007081 від 9 березня 2023 року; відмовити у задоволенні позову AT «Полтаваобленерго» до споживача ТОВ «ДВК АГРО» про стягнення коштів у сумі 302 564,25 грн. вартості електричної енергії та 4538,50 грн. судового збору. Судові витрати апелянт просив покласти на AT «Полтаваобленерго». Попередньо розрахована сума витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи, які підлягають розподілу, становить 15000 грн. на правову допомогу адвоката.

Водночас по тексту апеляційної скарги заявником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду на підставі ч.2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення отримано апелянтом засобами поштового зв`язку 16.12.2023.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

З приводу поданого клопотання про поновлення строків звернення із апеляційною скаргою, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено місцевим господарським судом 07.12.2023, повний текст якого складено 12.12.2023, а отже, строк подання апеляційної скарги згідно вимог ч.1 ст. 256 ГПК України сплив 01.01.2024.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою засобами поштового зв`язку 05.01.2024, що підтверджується інформацією на поштовому конверті, в якому апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду та відомостями сайту АТ «Укрпошта».

Отже, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого ч.1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

Частинами 2 та 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як вказав Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 у справі №7/74, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк.

Зі змісту положень статті 256 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що факт отримання судового рішення не в день його проголошення або складення надає право скаржнику на поновлення строку на апеляційне оскарження за обставин, визначених у частині 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник обґрунтовує своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження тим, що отримав копію оскаржуваного рішення від 07.12.2023 засобами поштового зв`язку 16.12.2023, додаючи до апеляційної скарги відповідні докази на підтвердження вказаних обставин.

Проте, з програми Діловодство спеціалізованого суду вбачається, що рішення Господарського суду Полтавської області від 07.12.2023 у справі №917/1136/23 було доставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" в Електронний кабінет 12.12.2023 о 20:24, що підтверджується довідкою Господарського суду Полтавської області про доставку електронного листа, сформованої в програмі Діловодство спеціалізованого суду.

Відповідно до частин 4 статті 6 ГПК України єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Частиною 5 ст. 6 ГПК України встановлено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Частиною 7 ст. 6 ГПК України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України).

З урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що оскільки оскаржуване рішення суду від 07.12.2023 було належним чином доставлено в Електронний кабінет Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" 12.12.2023 о 20:24, то вважається врученим відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) 13.12.2023.

Отже, строк звернення до суду з апеляційною скаргою, із правом на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно ч. 2 ст. 256 ГПК України у відповідача сплив 02.01.2024.

Таким чином апелянтом не наведено обставин щодо необізнаності відповідача (позивача за зустрічним позовом) зі змістом оскаржуваного рішення з огляду на отримання копії рішення в Електронний кабінет (яке вважається врученим 13.12.2023) та неможливості своєчасно звернутись до апеляційного суду зі скаргою з урахуванням цих обставин.

Тому підстави, наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги щодо обставин отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" рішення суду першої інстанції 16.12.2023 засобами поштового зв`язку визнаються судом апеляційної інстанції неповажними.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на вищевикладене, заявник апеляційної скарги має надати до апеляційного господарського суду заяву, зазначивши інші підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги, враховуючи те, що судом встановлено, що 12.12.2023 о 20:24 рішення суду було доставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" в Електронний кабінет.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до частин четвертої, шостої статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум); за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Відповідно до приписів Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік" один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, що справляється з апеляційних скарг на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У апеляційній скарзі ТОВ "ДВК АГРО" просить скасувати судове рішення суду першої інстанції у справі №917/1136/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним рішення AT «Полтаваобленерго», оформлене протоколом комісії № 00007081 від 9 березня 2023 року; відмовити у задоволенні позову AT «Полтаваобленерго» до споживача ТОВ «ДВК АГРО» про стягнення коштів у сумі 302 564,25 грн. вартості електричної енергії та 4538,50 грн. судового збору.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що у разі оскарження в апеляційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Отже, з урахуванням приписів Закону України "Про судовий збір", з огляду на наявність первісного та зустрічного позовів, вимог майнового і немайнового характеру, скаржник, виходячи з вимог апеляційної скарги повинен був сплатити судовий збір у сумі 10833,70 грн (за первісний позов: 302 564,25 грн х 1,5% х 150% = 6807,70 грн та за зустрічний позов: 2684,00 грн х 150% = 4026 грн.).

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду наведеною в ухвалах від 15 вересня 2023 року у справі №914/1834/22, від 14 лютого 2023 року у справі №916/3417/21.

Однак, апелянтом додано до апеляційної скарги в якості підтвердження сплати судового збору квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0. від 05.01.2024 на суму 4026,00 грн.

Тобто судовий збір сплачено не в повному обсязі, а тому з метою усунення недоліків апеляційної скарги заявнику необхідно надати суду докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.12.2023 у справі №917/1136/23 у розмірі 6807,70 грн (10833,70 грн - 4026,00 грн).

Згідно з частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані обставини унеможливлюють відкриття апеляційного провадження у справі та є підставою для залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" (вх. №189 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.12.2023 у справі №917/1136/23 без руху на підставі ч. 2, 3 статті 260 ГПК України з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" (вх. №189 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.12.2023 у справі №917/1136/23 залишити без руху.

2. Встановити заявнику апеляційної скарги 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Роз`яснити апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.О. Фоміна