РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1035/23
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/1035/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС",

ідентифікаційний код 44811440, вул. Першотравнева,20А, оф.211А, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд",

ідентифікаційний код 43462455, вул.Метрологічна,буд.42, м. Київ, 03143,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця "Тайкач Ігор",

ідентифікаційний код НОМЕР_10, АДРЕСА_1 ,

про стягнення 893172,61 грн;

за участю представників сторін:

від позивача: Циганкова І.І., Демиденко М.О.

від відповідача: Тайкач Ігор, Борода А.В.;

від третьої особи: Парчевський В.Ю.

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" до Фізичної особи-підприємця "Тайкач Ігор" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Полігран-Трейд» про стягнення 893172,61 грн збитків, а саме: 810372,61 грн - вартості вантажу, 35000 грн - штрафу за прострочення доставки вантажу, 47800 грн - збитків за неотриману оплату за доставку вантажу.

Одночасно з позовною заявою, 26.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява про забезпечення позову від 19.07.2023.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» про забезпечення позову від 19.07.2023.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.08.2023, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

30.08.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Полігран-Трейд».

Своє клопотання позивач обґрунтовує тим, що автомобіль, який належить ФОП «Тайкач Ігор» на праві власності на виконання договору перевезення, укладеного з ТОВ «МД Ресурс» був завантажений пальним, яке належить саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Полігран-Трейд» і не був відвантажений, а тому прийняття рішення у справі може вплинути на законні права та інтереси власника вантажу.

30.08.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Своє клопотання позивач обґрунтовує тим, що ним було подано клопотання про залучення третьої особи, яка відповідно до норм процесуального законодавства подає свої письмові пояснення по суті спору та по суті відзиву на позов, і надання таких пояснень потребує часу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.08.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Полігран-Трейд» (вул.Метрологічна, буд.42, м. Київ, 03143, код 43462455). Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 04.10.2023. Встановлено відповідачу строк для направлення третій особі відзиву на позов та письмових пояснень з додатками; третій особі - строк для надання письмових пояснень щодо предмету та підстав заявленого позову, письмових пояснень на відзив на позов.

У підготовчому засіданні 04.10.2023 третя особа заявила усне клопотання про виклик відповідача ФОП «Тайкач Ігор» особисто в судове засідання в якості свідка для надання пояснень, яке підтримано представником позивача.

Представник відповідача щодо заявленого третьою особою клопотання заперечував.

Суд у підготовчому засіданні 04.10.2023 відхилив клопотання третьої особи щодо виклику ФОП Тайкач Ігора особисто в якості свідка та визнав явку відповідача обов?язковою в наступне судове засідання.

У підготовчому засіданні 04.10.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 10 днів, закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання по розгляду справи по суті на 06.11.2023. Явку відповідача визнано обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2023, постановленої в порядку ст. 120,121 ГПК України, викликано у судове засідання з розгляду справи по суті 06.11.2023 відповідача - Фізичну особу-підприємця «Тайкач Ігор», визнано обов`язковою явку відповідача у судове засідання 06.11.2023, зазначено про наслідки невиконання вимог суду. Сторін повідомлено про те, що судове засідання відбудеться 06.11.2023 в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 06.11.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 30.11.2023. Явку відповідача визнано обов`язковою. Задоволено усні клопотання позивача та третьої особи про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2023 застосовано до відповідача - фізичної особи-підприємця "Тайкач Ігор" заходи процесуального примусу. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця "Тайкач Ігор" в дохід Державного бюджету в особі Державної судової адміністрації України 8052,00 грн штрафу.

Ухвалою суду від 08.11.2023 викликано у судове засідання з розгляду справи по суті 30.11.2023 відповідача - Фізичну особу-підприємця «Тайкач Ігор» та визнано його явку обов`язковою.

У судовому засіданні 30.11.2023 судом оголошено перерву до 13.12.2023.

У судовому засіданні 13.12.2023 судом оголошено перерву до 20.12.2023.

Ухвалою суду від 18.12.2023 повідомлено сторін про те, що судове засідання, призначене на 20.12.2023 не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Ноувен М.П. у відпустці, а також про те, що судове засідання відбудеться 10.01.2024.

10.01.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованої кореспонденції.

Отже, сторони та третя особа в розумінні положень ст. 242 ГПК України належним чином повідомлені про розгляд справи в суді.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання зі збереження переданого позивачем для перевезення товару, у діях відповідача вбачається наявність складу господарського правовопорушення, яке полягає у наявності вини відповідача щодо незабезпечення збереження ввіреного йому позивачем вантажу, у наявності збитків, які складаються з вартості втраченого вантажу.

Крім того, відповідно до умов Договору № 09/03-ІТ від 09.03.2023 позивачем нараховано штраф за порушення відповідачем термінів доставки вантажу.

Позивачем також заявлені вимоги по стягненню 47800 грн збитків за неотриману оплату за доставку вантажу відповідачем.

20.09.2023 від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний ЄЦП, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на таке:

- відповідач не виконав свої зобов?язання щодо належного оформлення заявки та погодження її умов, а саме: заявка відповідача №3 від 21.03.2023, направлена позивачем відповідачу на електронну пошту лише 29.03.2023 з датою розвантаження 29-30 березня; за попередньою домовленістю місце доставки визначено за адресою вул. Метрологічна, 42 м. Київ, а не як зазначено у заявці - м. Бучач, Тернопільська область; визначення у заявці від 21.03.2023 розміру послуг за майже аналогічне перевезення м.Констанца, Румунія - вул. Метрологічна, 42 м. Київ в сумі 70000,00грн. не відповідало попередній домовленості; товар вивантажено на складі ТОВ «Райз-Цукор» 04.04.2023, що підтверджується CMR №675104 від 21.03.2023 року,

Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

15.09.2023 від третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" на електронну адресу суду надійшли пояснення щодо предмету та підстав заявленого позову №1035/пт/001 від 15.09.2023, підписані ЄЦП, відповідно до яких третя особа просить задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на наступне:

- ТОВ «ПОЛІГРАН-ТРЕЙД» до цього часу не отримало від ФОП «Тайкач Ігор» вантаж, який було отримано від VITARO ENERGY S.R.L. в м.Констанца, Румунія та завантажено на вантажний автомобіль д.п.з НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ,

- ФОП « Тайкач Ігор » не виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором №09/03-ІТ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими,

- для з`ясування місцезнаходження вантажу (дизельного пального), яке належить ТОВ «ПОЛІГРАН-ТРЕЙД» було направлено Адвокатський запит №13/09-001 від 13.09.2023 на адресу ФОП «Тайкач Ігор» однак відповідь не отримано,

- на час написання пояснень копія ухвали суду від 30.08.2023 третьою особою не отримана, з її текстом третя особа ознайомилася 13.08.2023 у Єдиному реєстрі судових рішень, тому строк для подання пояснень не пропущено.

Пояснення третьої особи щодо предмету та підстав заявленого позову прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

28.09.2023 через систему «Електронний суд» від третьої особи надійшли пояснення щодо відзиву на позовну заяву, у яких третя особа зазначає наступне:

- ліквідатор ТОВ «Райз-Цукор» Плесканка О.В. у відповіді на адвокатський запит №20/09-001 від 20.09.2023 повідомив про процедуру ліквідації Товариства, відсутність його господарської діяльності, а також заперечив факт отримання вантажу від ФОП «Тайкач Ігор». Додатково зазначив, що відбиток печатки ТОВ «Райз-Цукор» у CMR 675104 від 21.03.2023 не відповідає тій печатці, яку використовує Товариство, підпис у графі 24 CMR 675104 від 21.03.2023 здійснено невідомою особою,

- пояснення Тайкач І.П. у матеріалах Голосіївського УП ГУНП у місті Києві за результатами перевірки №ЄО 11145 (інвентарний №3727) спростовують твердження ФОП «Тайкач Ігор» про вивантаження дизельного палива за Договором №09/03-ІТ перевезення вантажів від 09.03.2023 на складі ТОВ «Райз-Цукор»,

- місце перебування вантажу, отриманого ФОП «Тайкач Ігор» від VITARO ENERGY S.R.L. у м.Констанца, Румунія та завантаженого на вантажний автомобіль д.н.з НОМЕР_3 на даний час невідомо,

- причини пропуску строку для надання пояснень на відзив є поважними, оскільки відповідь від ліквідатора було отримано 25.09.2023, з матеріалами перевірки представник ознайомився 26.09.2023, у зв`язку з чим не було можливості надати обґрунтовані пояснення на відзив у строк, встановлений ухвалою суду від 30.08.2023, а тому третя особа просить суд поновити строк на подачу пояснень на відзив.

З урахуванням норм ст. 119 ГПК України, з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин у даній справі, дотримання принципу верховенства права, рівності та змагальності сторін, суд вважає за можливе задовольнити клопотання третьої особи та поновити строк для подання пояснень на відзив.

Суд долучив пояснення третьої особи щодо відзиву на позовну заяву до матеріалів справи.

Позивачем 08.11.2023 подана заява про винесення окремої ухвали у справі № 927/1035/23.

Свою заяву Позивач обґрунтовує тим, що дії Відповідача щодо поставки Товару ТЗОВ «Райз-цукор» не відповідають дійсності ( CMR містить підробну печатку отримувача вантажу), а відтак можуть вказувати на ознаки кримінального правопорушення, що кваліфікується за статтею 358 КК України (використання завідомо підробного документа).

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу в випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача в разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушені, і в чому саме полягає порушення.

За частиною 11 статті 246 ГПК України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи в визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжений.

Виходячи зі змісту наведеної норми, окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.

Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін (п. 98). Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Господарський суд не наділений повноваженнями щодо надання діям учасників справи кримінально-правової оцінки.

Разом з тим, позивач в межах господарського судочинства звернувся з позовом про стягнення збитків з підстав не отримання вантажу, що відповідає способу захисту, визначеного як нормами ЦК України так і нормами ГК України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України).

Згідно вимог ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Встановлення наведених заявником порушень, зокрема підробка того чи іншого документа, знаходяться поза межами повноважень господарського суду.

Суд роз`яснює позивачу, що він непозбавлений можливості самостійно звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою, якщо вважає, що в діях відповідача є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України. (постанова від 04.09.2023, Справа №907/243/19)

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Обставини справи встановлені судом.

09.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" (експедитор) було укладено договір №09/11-1Т міжнародного перевезення вантажів, відповідно до п. 1.1. якого експедитор від свого імені, за плату та за рахунок замовника зобов`язується надати послуги перевезення, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги, а також інші платежі, передбачені цим Договором (далі - Договір №09/11-1Т від 09.11.2022).

Відповідно до п. 1.2. Договору №09/11-1Т від 09.11.2022 умови надання послуг щодо конкретного вантажу узгоджуються Сторонами в Заявках на перевезення (далі - Заявка). Заявка є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 2.2.1. Договору №09/11-1Т від 09.11.2022 сторони обумовили, що Експедитор зобов`язаний здійснити перевезення вантажу, а також надати інші послуги за домовленістю із Замовником які пов`язані із перевезенням вантажу.

Експедитор має право залучати третіх осіб до виконання договору без погодження Замовника. Експедитор несе відповідальність за дії третіх осіб, як за свої власні (п. 2.4.4. Договору №09/11-1Т від 09.11.2022).

Ціною Договору є сума вартості усіх послуг, які надані Експедитором Замовнику, та зазначаються в Заявках. Вартість послуг погоджуються сторонами в Заявках (п. 4.1.,4.2. Договору №09/11-1Т від 09.11.2022).

Відповідно до п. 5.1.,5.2. Договору №09/11-1Т від 09.11.2022 сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань у випадках, які передбачені цим Договором та законодавством України. Експедитор несе відповідальність за вантаж з моменту його завантаження в ТЗ та видачі товарно-транспортних документів і до моменту його доставки в місце призначення. Експедитор не несе відповідальність за пошкодження або втрату вантажу під час операцій завантаження або розвантаження, крім випадків, якщо це обумовлено в Заявках або випливає із характеру перевезення.

Пунктами 6.1.-6.3 Договору №09/11-1Т від 09.11.2022 Сторони погоджуються на необхідність досудового врегулювання спорів відповідно до Договору у претензійному порядку або шляхом переговорів. Претензії, відповіді на них можуть бути направлені із використанням офіційних засобів зв`язку. Претензії можуть бути пред`явлені Сторонами одна одній протягом 6 (шести) місяців з дня виникнення підстав для її пред`явлення. Претензія розглядається стороною, яка її отримала, протягом 30-ти календарних днів з дня отримання. У випадку задоволення претензії розрахунки між Сторонами здійснюються протягом 30-ти календарних днів після одержання відповіді про повне чи часткове задоволення претензії. У разі не вирішення претензії сторонами, спір можу бути передано на розгляд компетентного суду.

Згідно з п. 8.1. Договору №09/11-1Т від 09.11.2022 договір набирає чинності з моменту підписання. Договір укладений на невизначений строк. Договір може бути змінено чи доповнено за згодою обох сторін.

Між Замовником та Експедитором складена і погоджена заявка №24 від 21.03.2023, відповідно до якої визначені наступні умови: Замовника: ТОВ «Полігран Трейд»; Експедитор: ТОВ «МД Ресурс»; дані авто: НОМЕР_4 ; дані водія: ОСОБА_3; адреса завантаження: м. Констанці, Румунія, ОСОБА_5 НОМЕР_6; адреса замитнення: м. Констанца, Румунія (на місці); пункт перетину кордону: п/п Порубне; адреса розмитнення: по АЕ; адреса вивантаження: Україна; дані вантажу: ДТ; вага вантажу: 25т; ставка по перевезенню: 52500 грн до п/п Порубне, 50 грн/км на коло по Україні; форма оплати: безготівка, після розвантаження, по сканкопіях 1-2 дні; дата завантаження: 22-23 березня 2023 року; дата розвантаження: 29-30 березня 2023 року; додаткові умови: цистерна суха, чиста.

Заявка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками товариств.

В матеріалах справи наявна довідка за підписом директора ТОВ «МД Ресурс», відповідно до якої вартість перевезення дизельного палива за маршрутом Констанці, Румунія - п/п Порубне, Україна, авто НОМЕР_16, п/п НОМЕР_15, згідно з умовами договору транспортного перевезення № 09/11-1Т від 09.11.2022 складає 47800 грн. Вантаж не страхується.

09.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" (експедитор) та фізичною особою-підприємцем «Тайкач Ігор» (перевізник) укладено договір №09/03-1Т перевезення вантажів (далі - Договір №09/03-1Т від 09.03.2023).

Відповідно до умов Договору №09/03-1Т від 09.03.2023:

п.1.1. Перевізник від свого імені, за плату та за рахунок Експедитора зобов`язується надати послуги перевезення, а Експедитор зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги, а також інші платежі, передбачені цим Договором, в тому числі, обґрунтовані витрати Перевізника, якщо вони раніше не були включені у вартість послуг. На підставі цього Договору Перевізником можуть надаватися, як по різному, так і в сукупності, такі послуги:

а. Перевезення експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів автомобільним, морським, авіа- та/або залізничним транспортом на території України та/або за її межами;

b. Інші послуги які стосуються вантажу та передбачені Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 1 липня 2004 року №1955-IV, іншими нормативно-правовими актами.

п. 1.2. Умови надання послуг щодо конкретного вантажу узгоджуються Сторонами в Заявках на перевезення (далі за текстом - Заявка). Заявка є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов Договору та Заявки, - пріоритетними є умови Заявки.

п. 1.4. Обмін інформацією про вантаж, пересилання Заявок, рахунків-фактур, актів-приймання передачі, довідок чи будь-яких інших документів, повідомлення про рішення щодо вантажу, зміну маршруту, позаштатні ситуації, а також обмін будь-якою іншою інформацією, що пов`язана із виконанням зобов`язань Сторонами та цим Договором, буде здійснюватись через засоби зв`язку, які вказані в цьому пункті (далі в тексті - офіційні засоби зв`язку). Сторони заявляюсь, що регулярно перевіряють вказані в цьому пункті засоби зв`язку, жодна із Сторін немає права посилатися на обставину не отримання інформації чи документів, якщо вони були надіслані офіційними засобами зв`язку. Офіційним засобом зв`язку для цілей Договору є:

Тим комунікації

Експедитор

Перевізник

Телефон(и)

НОМЕР_6,

НОМЕР_5

Адреса електронної пошти

ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2

Viber

НОМЕР_6 ,

НОМЕР_7 ,

НОМЕР_8 , НОМЕР_11

НОМЕР_12

п. 2.2.7. Перевізник зобов`язаний повідомляти Експедитора про всі дії із вантажем, що вимагають прийняття рішення Експедитором, та очікувати на такі рішення.

п.2.3. Експедитор має право визначати маршрут прямування вантажу та вид транспорту, тип транспортного засобу, необхідний для перевезення; вимагати від Перевізника надання інформації про хід перевезення вантажу; давати перевізнику вказівки, що не суперечать українським та міжнародним нормативно-правовим актам, умовам Договору та іншим документам, наданим Перевізнику; змінювати маршрут доставки вантажу і кінцевого вантажоодержувача, завчасно, у розумний строк повідомивши про це Перевізника, з відшкодуванням витрат на зміну маршруту відповідно до Договору.

п.2.4.1. Перевізник має право змінювати маршрут перевезення, діючи виключно в інтересах Замовника та відповідно до умов Договору.

п. 3.1. Кожне замовлення на надання послуг перевезення попередньо узгоджується між Експедитором та Перевізником шляхом погодження Заявок на перевезення вантажів.

п.3.2. Заявки складаються в письмовій формі. Підписуються уповноваженою особою Експедитора і надсилається Перевізникові офіційними засобами зв`язку. Заявка повинна бути надіслана не менше, ніж за 2 (дві) доби до планової дати завантаження ТЗ. Сторони погоджуються, що заявки передані офіційними засобами зв`язку мають юридичну силу оригіналу. Наступне передання оригіналу Заявки не є обов`язковим.

Заявка повинна містити відомості, що забезпечують належне виконання обов`язків Сторін, а саме: номер і дата Заявки; реквізити Договору, відповідно до якого надсилається Заявка; найменування Перевізника і Експедитора; дата та час подання транспортного засобу під завантаження та розвантаження, необхідний тип та кількість рухомого складу, спосіб розвантаження; адреса завантаження та розвантаження; адреса митного оформлення у разі надання послуг транспортного експедирування з міжнародного перевезення вантажу; найменування вантажовідправника та вантажоодержувача; вид та тип вантажу, найменування вантажу; вага брутто, вид пакування; кількість місць вантажу, властивості вантажу, що вимагають особливих умов або запобіжних заходів для збереження вантажу під час перевезення; маршрут слідування; митний перехід; вартість перевезення (сума фрахту, крім додаткових витрат). Сума фрахту включає в себе винагороду Перевізника та суму, що підлягає сплаті третім особам, залученим до виконання замовлення; порядок розрахунків між Сторонами з визначенням сум та термінів; номер транспортного засобу; ПІБ та мобільний телефон водія, № автомашини; ПІБ та мобільні телефони контактних осіб, з якими можна/необхідно зв`язуватися в ході виконання перевезення вантажу (п.п. 3.3.1.-3.3.15. п.3.3. Договору №09/03-1Т від 09.03.2023).

Відповідно до п. 3.4. Договору №09/03-1Т від 09.03.2023 одержану заявку Перевізник приймає або відхиляє шляхом надіслання повідомлення офіційними засобами зв`язку. Строк розгляду Заявки Перевізником - 2-ві доби з моменту її отримання, але не пізніше ніж за 2 доби до повідомленої Експедитором запланованої дати завантаження ТЗ. У разі прийняття Заявки Перевізник надсилає Експедитору Заявку, підписану уповноваженою особою із вказівкою ТЗ та іншої необхідної інформації. Із цього моменту Заявка вважається погодженою Сторонами. У випадку неповідомлення Перевізником про прийняття чи відхилення Заявки протягом строку її розгляду, то Заявка вважається неприйнятою до виконання. Будь-які зміни в Заявку мають бути погоджені Сторонами в порядку прийняття Заявки.

п.4.1. Ціною Договору є сума вартості усіх послуг, які надані Перевізником Експедитору, та зазначаються в Заявках.

п.4.3. За результатами надання послуг Сторонами підписується Акт надання послуг. Перевізник, після надання послуг згідно конкретної Заявки, надсилає Експедитору: копії товарно-транспортних накладних (CMR-у випадку міжнародних перевезень; ТТН - у випадку внутрішніх перевезень), Акт надання послуг, рахунок-фактуру, заявку на перевезення. За погодженням Сторін Акт надання послуг та рахунок-фактура можуть складатися за результатами виконання кількох Заявок.

п.4.4. Експедитор зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання Акту надання послуг підписати його та направити Перевізнику або висловити обґрунтовані зауваження щодо наданих послуг чи їх вартості.

п.5.1. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань у випадках, які передбачені цим Договором та законодавством України.

п.5.3. Перевізник несе відповідальність за вантаж з моменту його завантаження в ТЗ та видачі товарно-транспортних документів і до моменту його доставки в місце призначення. перевізник не несе відповідальність за пошкодження чи втрату вантажу під час операцій завантаження чи розвантаження, крім випадків, якщо це обумовлено в Заявках або випливає із характеру перевезення.

п.5.9. У випадку прострочення доставки вантажу з вини Перевізника, Перевізник сплачує штраф у гривні у розмірі, що еквівалентний 100 доларів США за автомобіль за офіційним курсом НБУ на дату сплати, за кожні 24 години прострочення. Максимальна сума неустойки, яка може бути нарахована відповідно до цього пункту, обмежується сумою 50 % вартості перевезення.

п. 6.1.-6.3. Сторони погоджуються на необхідність досудового врегулювання спорів відповідно до Договору у претензійному порядку або шляхом переговорів. Претензії, відповіді на них можуть бути направлені із використанням офіційних засобів зв`язку. Претензії можуть бути пред`явлені Сторонами одна одній протягом 6 (шести) місяців з дня виникнення підстав для її пред`явлення. Претензія розглядається стороною, яка її отримала, протягом 30-ти календарних днів з дня отримання. У випадку задоволення претензії розрахунки між Сторонами здійснюються протягом 30-ти календарних днів після одержання відповіді про повне чи часткове задоволення претензії. У разі не вирішення претензії сторонами, спір може бути передано на розгляд компетентного суду.

29.03.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" направлено Відповідачу Заявку на міжнародне перевезення вантажу від 21.03.2023 №3, згідно якої були визначені наступні умови:

Перевізник

ФОП ТАЙКАЧ ІГОР

Замовник

ТОВ «МД РЕСУРС»

Дані авто

НОМЕР_14 НОМЕР_2

Дані водія

ОСОБА_4, НОМЕР_13

Адреса завантаження

м. Констанца, Румунія, ОСОБА_5 НОМЕР_17

Адреса замитнення

м. Констанца, Румунія (на місці)

Пункт перетину кордону

п/п Порубне

Адреса розмитнення

Енергетична митниця м. Чернівці

Адреса вивантаження

м. Бучач, Тернопільська область

Дані вантажу

ДТ

Вага вантажу

24,5 т

Ставка по перевезенню

70000 грн

Форма оплати

Безготівкова, після розвантаження, по сканкопіях 1-2 дні

Дата завантаження

21-22 березня 2023 року

Дата розвантаження

29-30 березня 2023 року

Додаткові умови

Цистерна суха, чиста

Вказана Заявка не містить підписів ані Позивача, ані Відповідача (аркуш справи 37).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної - CMR №675104 від 21.03.2023 представник фізичної особи-підприємця «Тайкач Ігор» (водій ОСОБА_2 ) отримав вантаж третьої особи на загальну суму 22160,34 доларів США по курсу долара на день завантаження 36.56860000 грн. (за вказаними даними CMR було визначено місце доставки вул. Метрологічна, 42 м. Київ).

В матеріалах справи також наявні митна декларація ІМ40ЕА, а також акцизна накладна форми «П» від 28.03.2023.

29.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» офіційними засобами зв`язку на електронну пошту направив фізичній особі-підприємцю «Тайкач Ігор» підписану ним заявку №3 від 21.03.2023.

За твердженнями позивача, відповідач зобов`язання по перевезенню вантажу за заявкою №3 від 21.03.2023 не виконав, оскільки автомобіль був завантажений, але не був відвантажений у строки визначені у заявці, а саме 29-30 березня 2023 року.

Фізична особа-підприємець «Тайкач Ігор» у листі, адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» зазначив, що станом на 28.03.2023 завантажено автомобіль MAN TGХ 28.480 державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на Румунсько-Українському кордоні, автомобіль Mercedes-Benz AXOR 2445LX державний номер НОМЕР_9 не завантажено. У разі не завантаження автомобіля д.н.з. НОМЕР_9 до 18-00 години 28.03.2023 завантажений автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 не буде розвантажено без 100% оплати наданих послуг за два автомобіля. До листа додаються виставлені рахунки на суму 120000 грн та 143633,94 грн.

Фізична особа-підприємець «Тайкач Ігор» направив Товариству з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» претензію №004 від 29.03.2023 на суму 287821,31 грн згідно якої вимагає оплати та зазначає, що він заявку на цей час не отримав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» у відповіді на претензію зазначив про незаконне утримання вантажу.

У листі №005 від 30.03.2023 Фізична особа-підприємець «Тайкач Ігор» повторно вимагає оплату за послуги перевезення вантажу, що не був відвантажений та за послуги перевезення не завантаженого автомобіля, при цьому зазначає, що станом на 30.03.2023 автомобіль знаходиться в м. Києві у нього на зберіганні до повного розрахунку зі сторони експедитора.

Позивач у листі за вих. №30/03-2 від 30.03.2023 з претензію не погодився та зазначив, що ТОВ «Полігран-Трейд», як одержувач вантажу, звертався до ФОП «Тайкач І.», як до перевізника його вантажу, з метою отримання вантажу та зазначав бажане місце поставки. Маючи сумніви і різні вимоги щодо адреси вивантаження, перевізник мав керуватися або CMR №675104 від 21.03.2023 року або зв`язатися з експедитором для з`ясування подальших інструкцій. Тому прострочення строків доставки та відмова від доставки з посиланням на відсутність інформації щодо місця поставки є необґрунтованими. Щодо повідомлення ФОП «Тайкач І.» про невиконання умов Договору перевезення-2 - недоставку вантажу у місце призначення у зв`язку з несплатою ТОВ «МД РЕСУРС» послуг перевезення, посилаючись на п. 4.1., 4.4. договору зазначив, що станом на кінець робочого дня 30.03.2023 у порушення строків доставки, вантаж не доставлено вантажоодержувачу, послуга є такою, що не надана перевізником. Відповідно право вимагати будь-які кошти у перевізника не настало.

У зв?язку з тим, що вантаж не було доставлено вантажоодержувачу перевізником, позивачем заявлені до стягнення збитки в сумі 810372,61 грн в розмірі вартості вантажу.

Щодо штрафу позивач зазначає, що його розмір складає 402254,6 грн (дата розвантаження: 30.03.2023; станом на 18.07.2023 вантаж не розвантажено; кількість днів прострочення виконання зобов`язання по розвантаженню - 110) х 100 доларів США станом на 18.07.2023 складає 3656,86 грн. згідно офіційного курсу НБУ. Так як неустойка передбачена п.5.9. Договору №09/03-1Т від 09.03.2023 обмежується 50% вартості перевезення (згідно заявки №3 від 21.03.2023 ставка по перевезенню складає 70000 грн.) тому штраф за прострочення доставки вантажу становить 35 000 грн.

Оскільки позивач не отримав оплати за Договором транспортного перевезення №09/11-1Т від 09.11.2022 за заявкою про міжнародне перевезення вантажу №24 від 21.03.2023, тому останній вважає, що ним понесені також збитки у розмірі 47800 грн за неотриману оплату за доставку вантажу.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «МД РЕСУРС» про стягнення з Фізичної особи-підприємця «Тайкач Ігор» збитків у сумі 893172,61 грн на підставі статей 173, 193, 218, 224, 225, 306, 310, 314 Господарського кодексу України, статей 11, 509, 611, 614, 629, 908, 924 Цивільного кодексу України, норми Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та статті 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 внаслідок невиконання перевізником (відповідачем) зобов`язань по перевезенню вантажу вантажоодержувачу, через що позивач зазнав збитки, які полягають у вартості втраченого товару.

Оцінка аргументів та нормативно - правове обґрунтування.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання договору перевезення вантажів, зокрема обов`язку перевізника забезпечити збереження вантажу під час його доставки.

Статтею 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Письмова форма договору транспортного експедирування передбачена ст. 930 ЦК України.

Згідно ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (частина перша статті 314 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною третьою статті 314 Господарського кодексу України у разі втрати вантажу перевізник відповідає перед замовником в розмірі вартості втраченого вантажу.

Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Матеріалами справи встановлено, що 09.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полігран-Трейд» (Клієнт (Замовник), третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МД Ресурс» (Експедитор, позивач) укладено договір міжнародного перевезення.

На виконання умов даного договору третя особа доручила позивачу здійснити послугу з перевезення вантажу відповідно до укладеної між сторонами Заявки № 24 від 21.03.2023.

У свою чергу, позивачем укладено договір № 09/03-1Т від 09.03.2023 перевезення вантажів з відповідачем, відповідно до умов якого останній зобов`язувався надати послугу з перевезення вантажу на умовах складеної між сторонами Заявки.

У даному спорі перевезення вантажу здійснювалося в міжнародному сполученні (Румунія - Україна), тому до даних правовідносин також повинні бути застосовані норми Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, що також передбачено Договором укладеним між позивачем та відповідачем.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева (далі - Конвенція).

Згідно ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ця конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Частиною 1 статті 18 Конвенції встановлено, що тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Згідно ч. 1 ст. 23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення.

Перевізник, який сплатив компенсацію за збитки згідно з положеннями цієї Конвенції, має право отримати відшкодування такої компенсації разом з відсотками на неї і всіма витратами, понесеними внаслідок позову, від інших перевізників, які брали участь у перевезенні (ст. 37 Конвенції).

Таким чином, Конвенція закріплює презумпцію вини перевізника у випадку повної чи часткової втрати вантажу, його пошкодження чи прострочення доставки. Цей принцип, закріплений також і в законодавстві України, зокрема, у ч. 2 ст. 924 ЦК України.

Крім того, ст.37 Конвенції закріплює за перевізником/експедитором з разі відшкодування збитків Замовнику, право отримати компенсацію від інших перевізників.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Причиною звернення позивача до суду стало неналежне виконання відповідачем умов договору транспортного перевезення, у зв`язку з втратою відповідачем вантажу, що спричинило останньому збитки в сумі 810372,61 грн (вартість вантажу).

Згідно із статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Для міжнародних перевезень використовується товарно-транспортна накладна міжнародної форми (CMR).

На підтвердження прийняття вантажу до перевезення до матеріалів справи надано копію CMR № 675104.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Вимоги до вантажної накладної передбачені статтею 6 Конвенції, а саме в ній має бути вказано:

- дата і місце складання вантажної накладної;

- ім`я та адреса відправника;

- ім`я та адреса перевізника;

- місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки;

- ім`я та адреса одержувача;

- прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення;

- кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць;

- вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу;

- платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу);

- інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей;

- заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

Зі змісту CMR № 675104 вбачається, що відповідач прийняв Вантаж/Товар до перевезення.

Вказана обставина не оспорюється Відповідачем.

Разом з тим, останній повинен був доставити вантаж ТОВ «Полігран Трейд» за адресою м. Київ, вул. Метрологічна,42, секція 42/2.

У матеріалах справи відсутні докази доставки відповідачем вантажу третій особі за вказаною адресою.

У відзиві на позов Відповідач зазначив, що вантаж - дизельне пальне не можливо було розвантажити за адресою, вказаною у CMR.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться листи Відповідача, відповідно до яких останній відмовлявся здійснити поставку вантажу - дизельного палива у зв`язку з не оплатою зі сторони експедитора послуг перевезення та простою.

Суд критично ставиться до доводів Відповідача щодо належного виконання зобов`язань та доставку вантажу за адресою, вказаною експедитором, а саме - ТОВ «Райз-Цукор», м. Червонозаводське, Лохвицький район, Полтавська обл., оскільки Відповідачем не надано жодного доказу, що саме за вказівкою Експедитора було визначено вищезазначене місце доставки.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідачем допущено порушення зобов`язання із збереження переданого для перевезення товару.

Положеннями ст. 20 Конвенції передбачено, що той факт, що вантаж не був доставлений протягом тридцяти днів після закінчення узгодженого терміну або, за відсутності узгодженого терміну, протягом шістдесяти днів із дня прийняття вантажу перевізником, є безперечним доказом втрати вантажу і особа, яка має право пред`явити претензію, може на цій підставі вважати його загубленим.

Зі змісту ст. 224 Господарського кодексу України, що кореспондується із ст. 22 Цивільного кодексу України, вбачається, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, у відповідності до частини першої ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача».

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, слід зазначити, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Відповідачем не надано доказів на спростування наявності вини у втраті вантажу.

Розміром збитків в даному випадку є вартість вантажу, визначена на підставі даних митної декларації і які складають 22160,34 дол. США, що в еквіваленті становить 810372,61 гпрн (на дату завантаження).

Причинний зв`язок між порушенням відповідачем зобов`язання, що випливає з договору та збитками полягає у тому, що за умови дотримання відповідачем умов Договору в частині збереження вантажу та його передачі третій особі, збитки не було б завдано.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з положеннями статті 909 ЦК України та статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується укладенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

За змістом частини 2 статті 908 ЦК України, що кореспондується з вимогами частини 5 статті 307 ГК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Статтею 934 ЦК України передбачено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування, експедитор відповідає перед клієнтом, відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Статтею 618 ЦК України, яка вміщена у главу 51 цього Кодексу, передбачено, що боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосередньо виконавця.

Умови зазначеної статті є загальними для застосування у зобов`язальних відносинах, тому при вирішенні цього спору, суд враховує насамперед приписи ст. 13 Конвенції, якою передбачено, що одержувач вантажу може пред`явити вимоги перевізнику від свого імені лише у разі, якщо останні основані на праві, що витікає з договору перевезення.

Якщо з договору не випливає, що експедитор повинен виконати свої обов`язки особисто, експедитор має право залучити до виконання обов`язків інших осіб. Покладення обов`язку на третю особу не звільнить експедитора від відповідальності.

Однак, в даному випадку вантажоодержувач (третя особа) не укладав з Перевізником (відповідачем) договору перевезення. Враховуючи ту обставину, що Перевізник не є також стороною Договору експедирування, ст. 618 ЦК України повинна застосовуватись виключно відносно Експедитора, що додатково закріплює норма ч. 3 ст. 14 Закону, який є спеціальним у спірних правовідносинах.

Відповідальність експедитора за дії третіх осіб, які беруть участь у виконанні договорів в силу закону або за дорученням боржників, випливає із суті договірних відносин.

Договір є підставою для виникнення зобов`язальних відносин між сторонами, і юридично тільки вони самі можуть або «виконувати», або «не виконувати» договір.

Боржник хоч і може, якщо інше не передбачено в договорі, залучити до фактичного виконання таких договорів третіх осіб, але юридично і виконавцем, і відповідальною особою, залишається він сам, тому за вину цих осіб він відповідає як за власну, і посилання на відсутність вини з його сторони за наявності третіх осіб не може бути підставою для звільнення його від відповідальності.

Як наслідок, необхідно зробити висновок про те, що виконання зобов`язання в договорі перевезення вантажів № 09/03-1Т від 09.03.2023 хоч і було покладено на відповідача, тим не менше, у безпосередніх правовідносинах із третьою особою - ТОВ «Полігран Трейд» (замовником) перебуває саме позивач - ТОВ «МД Ресурс» (експедитор), тому, у разі порушення відповідачем покладеного на нього обов`язку, це, передусім, буде відповідальність ТОВ «МД Ресурс» як за свої дії (бездіяльність) та вину.

Таким чином, відповідно до ст. 932 ЦК України, ч. 3 ст. 14 Закону «Про транспортно-експедиційну діяльність» на експедитора, як на особу, що відповідає перед клієнтом, покладається відповідальність за ті аспекти, які входять до переліку відповідальності перевізника. Отже за втрату вантажу відповідальним перед клієнтом лишається експедитор, який в подальшому має право в порядку регресу відшкодувати збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням обов`язків іншою особою, а також застосувати інші засоби відповідальності, що передбачені договором між експедитором та іншою особою або цивільним законодавством. (Постанова КГС ВС від 16.10.18 у справі № 906/1219/16)

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з втратою вантажу, що належав третій особі у справі - ТОВ «Полігран Трейд», саме останньому понесені негативні наслідки у вигляді збитків.

В матеріалах справи відсутні докази добровільного відшкодування ТОВ «МД Ресурс» збитків ТОВ «Полігран Трейд».

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення третьої особи - Замовника перевезення до Позивача з вимогою про відшкодування вартості вантажу.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

При цьому, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Отже, за переконанням суду, Позивачем (Експедитором) не доведено факту заподіяння йому збитків у розмірі вартості втраченого вантажу Перевізником - відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги в частині стягнення 810372,61 грн збитків є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення 35000 грн штрафу суд зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеної вимоги позивач посилається на норми п. 5.9. Договору № 09/03-1Т від 09.03.2023, яким передбачена відповідальність у вигляді штрафу за прострочення доставки вантажу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивачем визначено період прострочення з 30.03.2023 до 18.07.2023, розмір штрафу 35000 грн (з урахуванням обмеження 50% вартості перевезення (70000 грн) згідно з заявкою № 3 від 21.03.2023).

Відповідно до п. 4.1. Договору № 09/03-1Т від 09.03.2023 ціною Договору є сума вартості усіх послуг, які надані Перевізником Експедитору, та зазначаються в Заявках.

Розділ 3 Договору № 09/03-1Т від 09.03.2023 передбачає порядок погодження Заявки, зокрема п.3.2-3.4.

Так, у разі прийняття Заявки, Перевізник надсилає Експедитору Заявку, підписану уповноваженою особою із вказівкою номеру ТЗ та іншої необхідної інформації. Із цього моменту Заявка вважається погодженою Сторонами.

Так, в матеріалах справи наявна копія Заявки № 3 від 21.03.2023, яка не містить підпису ані Експедитора (позивача), ані Перевізника (відповідача).

Крім того, в матеріалах справи наявна переписка відповідача з позивачем, відповідно до якої також вбачається непогодження останнього з Заявкою № 3 від 21.03.2023.

Отже, доказів того, що заявка була погоджена сторонами, матеріали справи не містять, відтак, суд дійшов висновку, що сторонами не було погоджено як вартість послуг перевезення так і строки поставки вантажу.

Виходячи з викладеного, у суду відсутні підстави для стягнення 35 000 грн штрафу, оскільки відсутня погоджена сторонами вартість перевезень в 70 000грн.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.919 ЦК України, вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором, транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим.

Відтак, вимоги позивача щодо стягнення штрафу за прострочку виконання зобов`язання в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення 47800 грн збитків.

Вимоги в цій частині позову позивач обґрунтовує тим, що оскільки позивач не отримав оплати за Договором транспортного перевезення №09/11-1Т від 09.11.2022 за заявкою про міжнародне перевезення вантажу №24 від 21.03.2023 позивачем понесені збитки у розмірі 47800 грн за неотриману оплату за доставку вантажу.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. До збитків, зокрема, віднесено доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так, матеріалами справи встановлено, що на виконання Договору №09/11-1Т від 09.11.2022 між Замовником та Експедитором складена і погоджена заявка №24 від 21.03.2023, відповідно до якої визначені наступні умови: Замовника: ТОВ «Полігран Трейд»; Експедитор: ТОВ «МД Ресурс»; дані авто: НОМЕР_4 ; дані водія: ОСОБА_3; адреса завантаження: м. Констанці, Румунія, ОСОБА_5 НОМЕР_6; адреса замитнення: м. Констанца, Румунія (на місці); пункт перетину кордону: п/п Порубне; адреса розмитнення: по АЕ; адреса вивантаження: Україна; дані вантажу: ДТ; вага вантажу: 25т; ставка по перевезенню: 52500 грн до п/п Порубне, 50 грн/км на коло по Україні; форма оплати: безготівка, після розвантаження, по сканкопіях 1-2 дні; дата завантаження: 22-23 березня 2023 року; дата розвантаження: 29-30 березня 2023 року; додаткові умови: цистерна суха, чиста.

Заявка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками товариств.

В матеріалах справи наявна довідка за підписом директора ТОВ «МД Ресурс», відповідно до якої вартість перевезення дизельного палива за маршрутом Констанці, Румунія - п/п Порубне, Україна, авто НОМЕР_16, п/п НОМЕР_15, згідно з умовами договору транспортного перевезення № 09/11-1Т від 09.11.2022 складає 47800 грн. Вантаж не страхується.

З урахуванням вище встановлених обставин справи (щодо невиконання відповідачем обов`язку поставки вантажу) суд вважає, що позивач довів повний склад цивільного правопорушення за фактом понесення ним реальних збитків в сумі 47800 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача суми реальних збитків є законною, обґрунтованою та документально доведеною.

Крім того є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відповідного відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому статтею 74 ГПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Поряд із тим, за приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, надані пояснення представниками сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 810372,61 грн збитків та 35000 грн штрафу є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, тому задоволенню не підлягають, вимоги позивача в частині стягнення 47800 грн збитків є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, судовий збір в сумі 717,00 грн покладається на відповідача.

Судовий збір в сумі 12680,59 грн покладається на позивача.

За приписами ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначено у ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем, відповідачем та третьою особою визначено розмір витрат на правову допомогу, яка складає, відповідно 10000 грн, 10000 грн,20000 грн.

У матеріалах справи станом на день винесення рішення містяться докази понесення таких витрат тільки позивачем.

Так, позивачем в доказ понесення витрат надано: договір про надання правових (правничих) послуг, серії ВІ№1156501 від 18.07.2023, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Циганкової Ілони Ігорівни від 30.09.2011, квитанції Приватбанку про сплату 10000 грн, оригінал розрахунку розміру наданих послуг, акт виконаних робіт від 19.07.2023.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню підлягає 535,17 грн витрат на правничу допомогу.

В решті 9464,83 грн покладаються на позивача.

З урахуванням того, що відповідачем та третьою особою докази станом на день винесення рішення судом не надані, підстави розподілу витрат на правову допомогу - відсутні.

Керуючись ст.123, 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" про винесення окремої ухвали.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" (ідентифікаційний код 44811440) до Фізичної особи-підприємця "Тайкач Ігор" (ідентифікаційний код НОМЕР_10) про стягнення 893172,61 грн задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця "Тайкач Ігор" (ідентифікаційний код АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МД РЕСУРС" (ідентифікаційний код 44811440, вул. Першотравнева,20А, оф.211А, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600) збитки в сумі 47800 грн, судовий збір в сумі 717,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 535,17 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

5. В частині стягнення 810372,61 грн збитків та 35000 грн штрафу відмовити.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2024.

Суддя М.П. Ноувен