ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа №909/573/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

Н.М. Кравчук,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону за №30.53/02-1711ВИХ-23 від 04.10.2023 року (вх. № 01-05/3158/23 від 10.10.2023 року)

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року (суддя П.А. Шкіндер; повний текст ухвали складено 19.09.2023 року)

у справі № 909/573/23

за позовом: Заступника військового прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах є Фонд Державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (надалі ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго")

про стягнення 532491,54 грн неустойки,

за участю:

від прокуратури: Негрич Н.М. (посвідчення № 077315 від 11.04.2023 року);

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Біян Б.Р. адвокат (довіреність № 01/16 від 03.01.2024 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

22.06.2023 року Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звернувся до господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах є Фонд Державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях з позовом до ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення неустойки в сумі 532491,54 грн., нарахованої за прострочення термінів повернення об`єкта оренди.

Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року у справі № 909/573/23 залишено без розгляду позов Заступника військового прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах є Фонд Державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення 532491,54 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідно до чинного станом на 19.09.2023 року наказу Генерального прокурора України від 17.05.2023 № 130 "Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у сфері оборони", Івано-Франківська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону не має повноважень звертатись до суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та його регіональних відділень. Суд врахував правову позицію, викладену в постанові ВП ВС від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та залишив позовну заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною і необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що закон обмежує прокурора тільки на звернення до суду в інтересах державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Стверджує, що вірно обрав уповноважений орган, який здійснює відповідні функції у спірних правовідносин, а саме Фонд державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях. Звертає увагу на те, що накази Генерального прокурора від 22.11.2021 №370 Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері та від 17.05.2023 №130 Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у сфері оборони, у яких не визначено організації та здійснення представництва інтересів держави в суді щодо Фонду державного майна України, видані з метою забезпечення належної організації роботи спеціалізованих прокуратур у сфері оборони щодо виконання визначених функцій, тобто для удосконалення та застосування в практичній діяльності роботи спеціалізованих прокуратур у сфері оборони. Зазначені накази конкретизують суб`єктів, в інтересах яких заявляється позов виключно спеціалізованою прокуратуроюу сфері оборони, однак, жодним чином не обмежується право спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснювати представництво (заявляти позовні заяви) в інтересах держави щодо інших суб`єктів. Просить скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року у справі № 909/573/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу. В клопотанні (вх. №01-04/205/24 від 10.01.2023 року) зазначив, що підримує в повному обсязі доводи та обгрунтування, викладені в апеляційній скарзі Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону. Просить задоволити апеляційну скаргу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи скаржника необгрунтованими та помилковими, а оскаржену ухвалу такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що в Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону відсутні повноваження звертатись до суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду. Просить залишити без змін ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року у справі №909/573/23, апеляційну скаргу Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону без задоволення.

Розгляд клопотання

Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подав письмові додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. № 01-04/7866/23 від 01.12.2023 року), до яких додав копії документів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції. Просить долучити їх до матеріалів справи.

Колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку про відсутність правових підстав для надання судом апеляційної інстанції правової оцінки додатково поданим доказам з наступних підстав.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи, зокрема, позивачем доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи (у даному випадку - прокурор) повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На думку колегії суддів, доводи прокурора про неможливість надати зазначені докази суду першої інстанції у зв`язку із обмеженим доступом до даної інформації, є необґрунтованими, так як провадження у даній справі було відкрито судом першої інстанції 11.07.2023 року, оскаржену ухвалу судом першої інстанції прийнято 19.09.2023 року, у зв`язку з чим прокурор мав достатньо часу (3 місяці), щоб отримати та подати до суду відповідні докази раніше, тобто до суду першої інстанції.

З огляду на наведене, суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про приєднання доказів на стадії апеляційного провадження у справі.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача просив залишити без змін оскаржену ухвалу місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач не делегував свого представника в судове засідання, подав клопотання (вх. №01-04/205/24 від 10.01.2023 року) про розгляд справи без його участі .

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи.

Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності позивача.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з положеннями частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження (ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Таким чином, наведена вище норма Закону передбачає різні форми представництва прокуратурою в суді, серед яких є, зокрема, така форма представництва як звернення до суду з позовом.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин 4, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

В статті 24 Закону України "Про прокуратуру" визначено особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді. Так, згідно з частиною 1 названої статті, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

У відповідності до частини 2 статті 7 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на момент заявлення даного позову) у разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури. Перелік, утворення, реорганізація та ліквідація спеціалізованих прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Пунктом 6.1 наказу Генерального прокурора України № 370 від 22.11.2021 "Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері", який був чинним на час заявлення даного позову, передбачено право Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора забезпечувати організацію та здійснення представництва інтересів держави в суді щодо правовідносин, пов`язаних із діяльністю пов`язаних із діяльністю Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, Державної прикордонної служби України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Управління державної охорони України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, Державної служби експортного контролю України, Державного космічного агентства України, підприємств, установ, організацій, що йому підпорядковані; Державного концерну «Укроборонпром», підприємств, що йому підпорядковані та щодо яких ним здійснюється управління корпоративними правами держави; об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України та державного підприємства «Украерорух»; Державного агентства резерву України (з питань державного мобілізаційного резерву); державних замовників у сфері оборони та виконавців, співвиконавців (субпідрядників) державного контракту (договору) з оборонних закупівель; інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ й організацій, що здійснюють накопичення та зберігання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву; військово-цивільних адміністрацій.

Вказаний перелік є вичерпним, і право здійснювати представництво інтересів держави в особі Фонду державного майна України чи його регіональних відділень не передбачено.

Станом на момент винесення судом першої інстанції оскарженої ухвали чинним є наказ Генерального прокурора України від 17.05.2023 № 130, в пунті п.6.1 якого передбачено право Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора забезпечувати організацію та здійснення представництва інтересів держави в суді щодо правовідносин, пов`язаних із діяльністю Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Управління державної охорони України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державного космічного агентства України, підприємств, установ, організацій, що їм підпорядковані; Національного університету оборони України імені Івана Черняховського; Командування Сухопутних військ Збройних Сил України; Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України; Державної служби експортного контролю України; акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" та товариств, щодо яких ним здійснюється управління корпоративними правами держави; Державного підприємства обслуговування повітряного руху України; Державного агентства резерву України (з питань державного мобілізаційного резерву); державних замовників у сфері оборони та виконавців, співвиконавців (субпідрядників) державного контракту (договору) з оборонних закупівель; інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ й організацій, що здійснюють накопичення та зберігання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву; Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють", військово-цивільних адміністрацій, військових адміністрацій з питань забезпечення оборони, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Івано-Франківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону не має повноважень звертатись до суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та його регіональних відділень.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, якщо суд дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, позовну заяву прокурора належить вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд першої інстанції врахував вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України залишив без розгляду позов Заступника військового прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах є Фонд Державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення 532491,54 грн.

Твердження прокурора про те, що що накази Генерального прокурора від 22.11.2021 №370 Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері та від 17.05.2023 №130 Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у сфері оборони не мають вищої юридичної сили ніж норми ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали суду, з огляду на викладене вище.

В Преамбулі вказаних Наказів зазначено, що такі прийнято з метою забезпечення належної організації роботи спеціалізованих прокуратур у сфері оборони щодо виконання визначених функцій, розмежування їхніх повноважень із самостійними структурними підрозділами Офісу Генерального прокурора, обласними та окружними прокуратурами, керуючись статтею 9 Закону України "Про прокуратуру.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року у справі №909/573/23 прийнята у відповідності до норм процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

Оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 226, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону за №30.53/02-1711ВИХ-23 від 04.10.2023 року (вх. № 01-05/3158/23 від 10.10.2023 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року у справі №909/573/23 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя Н.М. Кравчук