ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22 січня 2024 року Справа № 926/257/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок Олександр Сергійович, розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковина"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (боржник 1)

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (боржник 2)

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості у сумі 28353,02 грн

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковина" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (боржник 1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (боржник 2) заборгованості у сумі 28353,02 грн.

Заява обґрунтована наявністю у боржників заборгованості на суму 24340,06 грн за договором надання послуг №ЮА-342 від 30 листопада 2023 року.

З огляду на те, що боржники, як власники нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 є споживачами житлово-комунальних послуг, однак не сплачують надані від заявника послуги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковина" просить суд стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , заборгованість за не сплачені послуги у розмірі 12170,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 1560,87 грн, три проценти річних у розмірі 445,61 грн та з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованість за не сплачені послуги на суму 12170,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 1560,87 грн та три проценти річних у розмірі 445,61 грн.

Крім того, заявник просить суд судові витрати покласти на боржників.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2024 справу №926/257/24 передано на розгляд судді Тинку О.С.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підставою для звернення до суду з даною заявою заявник зазначив, що боржникам було направлено договір надання послуг №ЮА-342 від 30 листопада 2023 року, однак, боржники у свою чергу не повідомили протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору, не надали своїх заперечень, та продовжили отримання комунальної послуги, а отже договір надання послуг №ЮА-342 від 30 листопада 2023 року вважається укладеним на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Частинами 2 та 3 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи підприємці.

Приписами Господарського процесуального кодексу України передбачено чіткий склад учасників справи у наказному провадження - це заявник та боржник, при цьому заявником може бути лише особа, якій належить право вимоги.

Водночас, відповідно до частин 1, 2 статті 47 Господарського процесуального кодексу України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

У даному випадку, суд дійшов до висновку, що до кількох боржників має бути пред`явлений саме позов. Стягнення на підставі судового наказу не допускає наявності кількох боржників та стягнення з них грошової заборгованості судовим наказом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, тощо.

Отже, вищевказані норми закону передбачають наявність одного боржника та одного заявника, проте, в даному випадку, заявник вказує двох боржників.

Крім того, судовий наказ є особливою формою господарського судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

У свою чергу, договір надання послуг№ЮА-342 від 30 листопада 2023 року не підписаний з боку боржників, а заборгованість, інфляційні втрати та три проценти річних нараховуються за період з 01 липня 2021 року по 18 січня 2024 року.

Окрім того, заявником не обґрунтовано, як визначалась сума до стягнення окремо з кожного боржника з розміру загальної заборгованості на суму 28353,02 грн.

За приписами частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Узагальнюючи вище викладене в сукупності, враховуючи «букву закону», суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості з кількох боржників має відбуватись виключно через пред`явлення позову, оскільки наказне провадження не допускає участі кількох боржників, або ж кількох заявників.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги порушення заявником вимог статей 147, 150 Господарського процесуального кодексу України щодо складу сторін наказного провадження, та належного обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для відмови у видачі судового наказу.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору заявнику не повертається. У разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152-155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковина" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості у сумі 28353,02 грн.

Ухвала складена та підписана 22.01.2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя О.С. Тинок