ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/8856/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Іванова О.Г.

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.

за участю учасників справи :

від АТ "Укрсиббанк" (кредитора) Міщанин Є.В.- представник

фізична особа ОСОБА_1

арбітражний керуючий Лященко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 (суддя Примак С.А.) у справі № 904/8856/21

за заявою ОСОБА_1 , м. Дніпро

про визнання неплатоспроможним

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 у даній справі:

- залишено без розгляду звіт арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди;

- відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №17-СВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви №16 від 16.03.2023;

- відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. №16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат у справі;

- задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про закриття провадження у справі (вх. суду №12622/23 від 15.03.2023);

- задоволено клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. про закриття провадження у справі;

- припинено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ;

- припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича;

- припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів;

- провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що:

- обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника;

- поведінку ОСОБА_1 , яка жодного разу не була присутня у судових засіданнях, не співпрацювала з кредиторами з приводу умов плану реструктуризації, не надала до суду обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо), подання до суду економічно необґрунтованого плану реструктуризації, який не передбачає навіть часткового погашення вимог кредиторів, не можна вважати добросовісною;

- враховуючи рішення зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (викладене в протоколі від 04.05.2023) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісною поведінкою боржника, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства;

- арбітражним керуючим Лященко С.С. не було надано до суду доказів понесення витрат у процедурі реструктуризації боргів та звіту про проведену роботу з 25.02.2022, а на підставу для стягнення з кредиторів основної грошової винагороди, останній посилається лише на строки тривалості процедури реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , враховуючи рішення зборів кредиторів, що є підставою для відмови у затвердженні звітів та стягненні основної винагороди з кредиторів;

- нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено порядок нарахування суми інфляційного збільшення та розрахунку 3%, у зв`язку з тим, що грошова винагорода арбітражного керуючого є спеціальним джерелом оплати послуг арбітражного керуючого, розмір якої чітко регламентований нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, постановити нове рішення, яким ОСОБА_1 визнати банкрутом; кандидатуру арбітражного керуючого, який буде здійснювати повноваження керуючого реалізацією майна, обрати за допомогою системи автоматизованого відбору арбітражних керуючих; затвердити звіти керуючого реструктуризацією боргів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та про здійснення та відшкодування витрат; задовольнити клопотання керуючого реструктуризацією боргів про стягнення сум винагороди та витрат по справі з кредиторами пропорційно їх вимогам.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає наступні доводи:

- відсутні підстави вважати поведінку ОСОБА_1 недобросовісною, оскільки боржник є потерпілою від недобросовісної поведінки іншої особи. Тобто боржник вступала у правовідносини, реалізовувала права під впливом омани щодо двох правовідносин, реалізовувала права під впливом омани щодо двох банківських установ, а оману її ввів директор підприємства, на якому працювала ОСОБА_2 . Недобросовісність ОСОБА_2 в формі прямого умислу на заволодіння кредитними коштами, що є шахрайством з фінансовими ресурсами (ст.222 Кримінального кодексу України), встановлена постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №0418/752/2012 від 09.02.2012;

- боржником в заяві про відкриття провадження зазначено, що нею не отримувались кредитні кошти, а замість неї ці кошти отримала інша особа, про що надано постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №0418/752/2012 від 09.02.2012;

- ОСОБА_1 була позбавлена можливості оскаржити заочне рішення суду про стягнення заборгованості на користь АТ Укрсиббанк, оскільки про існування цього рішення вона дізналась невчасно через відмінність вірної адреси її проживання з адресою, використаною судом. Заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду через сплив строку на звернення з заявою про перегляд заочного рішення;

- судом першої інстанції в порушення ст.75 Господарського процесуального кодексу України не враховано, що боржником не отримувались кредитні кошти від АТ Укрсиббанк.

Арбітражний керуючий Лященко Сергій Сергійович також звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- ухвалу господарського суду скасувати;

- розглянути звіт про здійснення та відшкодування витрат по справі №02-3ВВ від 02.11.2022 та прийняти нове рішення, яким затвердити звіт про здійснення та відшкодування витрат по справі №02-3ВВ від 02.11.2022;

- розглянути звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди №18-вин від 18.04.2023 та прийняти нове рішення, яким затвердити звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди №18-вин від 18.04.2023;

- прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання вих.№16/05 від 16.05.2023 та стягнути суму у розмірі 211 970,04 грн пропорційно розміру кредиторських вимог кредиторів: АТ Укрсиббанк - 55,18% вимог, суму 116 965,07 грн; АТ Сенс-Банк - 43,77% вимог, суму 92 965,07 грн; ОСОБА_3 1,05% вимог, суму 2 225,69 грн;

- затвердити план реструктуризації боргів ОСОБА_1 , який передбачає повне прощення всіх вимог кредиторів та відшкодування всіх витрат по справі.

В обґрунтування своєї правової позиції арбітражний керуючий Лященко С.С. вказує наступні доводи:

- питання затвердження звіту про здійснення відшкодування витрат врегульовано ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, яка передбачає затвердження судом цього звіту з постановленням ухвали, яка оскаржується. У даному випадку суд першої інстанції в резолютивній частині не згадує звіт про здійснення та відшкодування витрат, що є порушенням норм матеріального права;

- питання отримання винагороди врегульовано нормою прямої дії статтею 43

Конституції України, яка захищає не тільки право на отримання винагороди за працю, а й право на своєчасне отримання винагороди;

- використовуючи дискреційні повноваження, суд першої інстанції мав вирішити питання стягнення винагороди, оскільки кредитори є споживачами послуг керуючого реструктуризацією; затримка сталася через дії кредитора АТ Укрсиббанк: на чотирьох зборах кредиторів не приймалось рішення щодо подальшого руху справи. Також затримка мала місце через безпідставне перенесення судом розгляду питання щодо подальшого руху справи, з огляду на це арбітражним керуючим припинено нарахуванням винагороди за період з 25.11.2021 по 25.05.2023, а повноваження виконувались до 18.07.2023 включно;

- боржником не отримувались кошти від банківських установ, які є кредиторами, що встановлено рішенням суду;

- оскільки боржником не отримувались кредитні кошти, то цілком обґрунтовано запропоновано план реструктуризації, який передбачає прощення всіх вимог та повернення судових витрат;

- затвердження судом запропонованого боржником плану реструктуризації без схвалення зборами є справедливим та законним.

У відзиві на апеляційну скаргу керуючого реструктуризацією Лященка С.С., Акціонерне товариство Укрсиббанк просить відмовити у її задоволенні, ухвалу господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції, АТ Укрсиббанк вказує, що:

- протягом тривалого часу боржником та арбітражним керуючим на розгляд кредиторів та суду не було надано плану реструктуризації, який би відповідав приписам Закону; боржником не надано обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності; боржник ухиляється від конструктивної співпраці з кредиторами, від відкритої взаємодії з судом; економічна необґрунтованість плану реструктуризації може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки;

- Верховний Суд притримується правової позиції, що господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень, а й дій, які вчинялися арбітражним керуючим в цей період;

- відповідно до звіту керуючого реструктуризацією боргів Про нарахування та виплату основної винагороди вбачається, що винагорода арбітражного керуючого нарахована за період з 25.02.2022 по 16.05.2023 та становить 211 910,01 грн;

- проаналізувавши минулі звіти керуючого реструктуризацією Про здійснення повноважень та додані відповідні довідки щодо встановлення майнового фінансового стану боржника, можна дійти висновку, що відповідні заходи на проведення інвентаризації майнового стану боржника були здійснені арбітражним керуючим до листопада 2021 року;

- вищезазначені звіти арбітражного керуючого загалом мають однотипний характер та додатково інформують про підготовку арбітражним керуючим відповідних звітів та про участь останнім у судових засіданнях;

- участь у судовому засіданні та підготовка відповідних процесуальних документів в ходів провадження з боку арбітражного керуючого не можуть вважатися діями щодо процедури реструктуризації боргів боржника, оскільки ці дії є обов`язком в силу специфіки роботи арбітражного керуючого та відносяться до процесуальних дій, які здійснюються в межах слухання судової справи;

- не є справедливим для кредиторів додатково сплачувати послуги арбітражного керуючого за період невиконання ним відповідних повноважень щодо виявлення активів боржника;

- арбітражному керуючому Лященко С.С. вже сплачені кошти, які авансовані боржником при поданні відповідної заяви про відкриття справи про неплатоспроможність за три місяці виконання арбітражним керуючим повноважень у справі, що цілком покриває період до 25.11.2021;

- відповідно до приписів ч.1 ст.115 та ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, законодавець поклав саме на боржника тягар оплати послуг арбітражного керуючого;

- Єрмакова Н.М. є працездатною особою, яка не досягла пенсійного віку, що не виключає можливість її подальшого працевлаштування. Таким чином, боржник у даній справі і після визнання банкрутом може накопичувати свої статки шляхом влаштування на роботу та інше. Отже, майновий стан боржника фізичної особи, на відміну від юридичної особи, після визнання банкрутом може змінюватися.

Акціонерне товариство Укрсиббанк у поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду - без змін, посилаючись на підстави, які викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу керуючого реструктуризацією Лященка С.С.

У судове засідання з"явились апелянти та представник Акціонерного товариства Укрсиббанк, які надали відповідні пояснення.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.

Враховуючи, що апеляційним судом не визнавалася явка учасників справи в судове засідання обов`язковою, а неявка представників кредиторів -2, -3 не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за їх відсутністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг арбітражного керуючого Лященка С.С. та Єрмакової Н.М. виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із завою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2021, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича; зобов`язано керуючого реструктуризацією вчинити певні дії.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 25.11.2022 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

Після публікації оголошення до господарського суду з вимогами до боржника звернулись Акціонерне товариство "Укрсиббанк" на суму 6214992,18 грн та 4540,00 грн судового збору; ОСОБА_3 на суму 100 000,00 грн та 4 540,00 грн судового збору; Акціонерне товариство "Альфа-Банк" на суму 4 158 788,19 грн та 4 540 грн судового збору.

Господарським судом здійснено розгляд вищевказаних заяв кредиторів та за наслідками розгляду яких судом винесено відповідні ухвали.

Ухвалою господарського суду від 28.06.2022, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.07.2022, завершено попереднє засідання, за результатами якого внесено до реєстру вимоги кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 : Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - позачергово, 5 243 002,10 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 971 990,08 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів; ОСОБА_3 на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - позачергово та 100 000,00 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів; Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - позачергово, 3 151 428,84 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 283 628,65 - 3 черга задоволення вимог кредиторів. Встановлено дату проведення зборів кредиторів до 05.07.2022 та зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів Лященко С.С. протягом 3 робочих днів після прийняття цієї ухвали письмово повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.

21.11.2022 до господарського суду від арбітражного керуючого Лященка С.С. надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом, до якого доданий проєкт плану реструктуризації боргів.

Зазначене клопотання мотивовано тим, що з 28.06.2022 (дата попереднього засідання суду) кредитори збиралися тричі на збори, але рішення щодо подальшого руху справи не прийнято. Арбітражний керуючий вважає, що кредитори АТ Укрсиббанк та АТ Альфа-Банк зловживають своїми правами для блокування подальшого руху справи. При цьому кредитори не ставлять питань щодо порядності, шахрайства боржника. Зобов`язання перед банками утворились в результаті злочинних дій іншої особи, а боржник є потерпілою від цих дій.

15.03.2023 до господарського суду надійшло клопотання АТ Укрсиббанк про закриття провадження у даній справі.

Вказане клопотання обґрунтовано посиланням на наступні обставини:

- наданий проект плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 містить недоліки та його положення не відповідають вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства;

- згідно з наданого плану реструктуризації боржником запропоновано не здійснювати будь-яких платежів кредиторам та списати всю суму заборгованості шляхом прощення;

- постанова Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 у кримінальній справі №0418/752/2012 не може впливати на відновлення платоспроможності боржника з огляду на наявність рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 у справі №2-218/2010 за позовом АТ Укрсиббанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке є чинним;

- кредиторські вимоги АТ Укрсиббанк у даній справі про банкрутство у загальній сумі 6 214 992,18 грн визнані у повному обсязі ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022, яка є чинною та не оскаржувалась боржником;

- у плані реструктуризації боргів боржника не відображена повна та достовірна інформація про майновий стан боржника, фактичні обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника, розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів тощо, що свідчить про невиконання мети процедури реструктуризації боргів боржника, передбаченої Кодексом України з процедур банкрутства, та наявність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 з огляду на приписи п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства.

04.05.2023 до господарського суду від АТ Сенс Банк (колишня назва АТ Альфа-Банк) надійшла відповідь на повідомлення про скликання зборів кредиторів, в якій, зокрема, зазначено:

- запропонований боржником план реструктуризації є фіктивним, а сам боржник лише створює видимість виконання своїх зобов`язань перед кредиторами, створюючи такі умови, щоб комітет кредиторів ніколи не затвердив план реструктуризації боргів боржника;

- боржником не зазначено жодних об`єктивних обставин, які б унеможливлювали виконання плану реструктуризації протягом максимального строку, визначеного Кодексом України з процедур банкрутства, задля якнайбільшого погашення вимог кредиторів;

- в даному випадку план реструктуризації боргів боржника порушує мету та завдання процедури реструктуризації боргів;

- наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки виникли сумніви щодо добросовісності боржника;

- перехід у процедуру погашення боргів наразі є недоцільним через відсутність ліквідаційної маси.

17.05.2023 на адресу господарського суду від арбітражного керуючого Лященка С.С. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому заявник, керуючись рішенням зборів кредиторів, викладених у протоколі п`ятих зборів кредиторів, просив закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

При цьому, арбітражним керуючим у вказаному клопотанні зазначено, що він, як керуючий реструктуризацією боргів, зобов`язаний виконувати рішення зборів кредиторів, але, як учасник процесу, має право на власну правову позицію, яка повністю протилежна та буде викладена у запереченнях.

17.05.2023 до господарського суду від керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в якому заявник просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі; з власної ініціативи визнати боржника банкрутом та ввести процедуру реалізації майна; кандидатуру керуючого реалізацією обрати за допомогою системи автоматизованого відбору; припинити процедуру реструктуризації боргів; припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів Лященка С.С.

В обґрунтування своєї правової позиції керуючий реструктуризацією вказував наступні доводи:

- план реструктуризації боргів містить всі положення, передбачені ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства і саме ці стаття передбачає прощення (списання) вимог. Тобто план реструктуризації відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства;

- таку підставу як невідповідність плану реструктуризації вимогам Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено а ні Кодексом, а ні сталою практикою;

-боржником не отримувались кредитні кошти і цей факт встановлено постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012;

- при тому, що боржник не отримувала кредитні кошти, вона пропонувала в плані реструктуризації боргів повернути суми судового збору, а це доказ порядності боржника;

- майно, яким забезпечувалось виконання зобов`язання перед кредиторами, залишається непроданим, в разу продажу кредиторами цього майна, зобов`язання боржника були б припинені або зменшені.

Ухвалою господарського суду від 18.07.2023, зокрема, задоволено клопотання Акціонерного товариства Укрсиббанк про закриття провадження у справі (вх. суду №12622/23 від 15.03.2023); задоволено клопотання керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. про закриття провадження у справі; припинено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лященко Сергія Сергійовича; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито.

Вирішуючи питання дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про закриття провадження у справі у зв`язку із недобросовісною поведінкою боржника, колегія суддів враховує наступні обставини.

Частиною першою ст.3 Господарського процесуального України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На час відкриття провадження у даній справі набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна боржника, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства).

За змістом статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

При цьому, нормами Кодексу України з процедур банкрутства встановлено перелік документів та відомостей, необхідних до подання заявником при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ОСОБА_1 зазначила про наявність у неї прострочених зобов`язань перед трьома кредиторами у загальному розмірі 3 624 315,77 грн, зокрема перед Акціонерним товариством Альфа-Банк, яке є правонаступником Акціонерного товариства Укрсоцбанк - 1 931 400,00 грн; Акціонерним товариством Укрсиббанк - 1 604 760,77 грн, з яких 11 844,98 пеня; фізичною особою ОСОБА_3 100000,00 грн.

Так, зобов`язання з оплати заборгованості у розмірі 1 931 400,00 грн перед АТ Альфа-Банк, яке є правонаступником Акціонерного товариства Укрсоцбанк, виникло у ОСОБА_1 на підставі договору кредиту №1871 від 11.07.2007.

Зобов`язання з оплати заборгованості у розмірі 1 604 760,77 грн перед АТ Укрсоцбанк, виникло у ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 у справі №2-2018/2010, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ Укрсиббанк заборгованість за кредитним договором №0 від 25.12.2007 в розмірі 1 604 760,77 грн.

ОСОБА_1 вказує, що нею не здійснювалися будь-які платежі з дати надання кредитних коштів, оскільки замість неї ці кошти отримала інша особа ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська про кримінальній справі №0418/752/2012 від 09.02.2012.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 по справі №0418/752/2012, на яку боржник та керуючий реструктуризацією посилаються як на підставу для звільнення від боргів, встановлено, що:

- 25.12.2007 ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 надали до ПАТ Укрсиббанк завідомо неправдивий документ, на підставі якого ОСОБА_1 отримала споживчий кредит в сумі 1010000 грн (200 000 доларів США) та передала грошові кошти для подальшого використання ОСОБА_2 ;

- 11.07.2007 ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 надали завідомо неправдивий офіційний документ до відділення ПАТ "Укрсоцбанк" на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 373 700 грн (73 000 доларів США) та передала грошові кошти для подальшого використання ОСОБА_2 .

Вказаною постановою кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.222 ч.1, 366 ч.1 КК України провадженням припинено, звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ст. ст. 1 п. "в", 6 ЗУ "Про амністію в 2011 році" від 08.07.2011 року.

Зобов`язання з оплати заборгованості у розмірі 100 000,00 грн перед ОСОБА_3 виникло у ОСОБА_1 на підставі договору займу.

Факт наявності заборгованості у розмірі 100 000,00 грн перед ОСОБА_3 на підставі договору займу ОСОБА_1 не заперечує.

Факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ Укрсиббанк, АТ Альфа-Банк та ОСОБА_3 також встановлено ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 у даній справі, якими визнано грошові вимоги цих кредиторів у відповідному розмірі.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 зазначив, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства встановлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Отже, до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодексу України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог.

Реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи, тому надання повної і достовірної інформації у декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому, реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміку розміру активів за відповідний період (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20).

У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 вказано, що тлумачення ч.5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на мету правового регулювання відносин неплатоспроможності боржників-фізичних осіб, дає підстави для висновку, що до членів сім`ї такого боржника в обов`язковому порядку необхідно віднести його дітей (у тому числі повнолітніх), батьків та осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, незалежно від того, що вони не проживають з ним спільно, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.

Згідно з пунктом 7 "Дані про членів сім`ї боржника" декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 у відповідному розділі, окрім ступеню зв`язку, прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), дати народження, громадянства, зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія і номер паспорта/номер паспорта у формі картки (ID) (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у деклараціях про майновий стан за 2018, 2019 та 2020 роки, що були подані ОСОБА_1 разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зазначено, що до членів сім`ї боржника належать: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , чоловік ОСОБА_4 та донька ОСОБА_7 .

Наданий арбітражним керуючим Лященко С.С. звіт про перевірку декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність свідчить про те, що у поданих деклараціях відомості про транспортні засоби, що перебувають у власності, в оренді чи на іншому праві користування боржника частково відповідає дійсності, відсутні транспортні засобі в боржника, наявне право власності у матері на т/з Honda Civic 2008, зареєстроване 05.12.2013, за батьком ОСОБА_5 зареєстровано 23.05.1992 право власності на т/з НОМЕР_1 , 1992 року випуску. Має місце незначна розбіжність не вказано право власності батька ОСОБА_5 , зареєстровано 23.05.1992 право власності на т/з М21412, 1992 року випуску.

Після перевірки арбітражним керуючим ОСОБА_8 цих декларацій, боржником було надано виправлені декларації за 2018, 2019 та 2020 роки, у яких були виправлені зазначені арбітражним керуючим недоліки.

При цьому у поданих деклараціях не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія і номер паспорта/номер паспорта у формі картки (ID) батька боржника ОСОБА_5 , з посиланням на те, що член сім`ї інформацію не надав.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, стосовно ОСОБА_5 .

Отже, боржником не надано повну і достовірну інформацію про майновий стан членів його сім`ї.

Стаття 124 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника.

Так, ч.2 ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.

Згідно з ч. 3 ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства план реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо). Задоволення вимог кредиторів здійснюється арбітражним керуючим пропорційно за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів, у черговості, визначеній цим Кодексом.

У свою чергу, розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

За змістом ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: - протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; - зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

Зокрема, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 №903/806/20 було відзначено, що до встановленого строку визнання боржника банкрутом за ч.1 ст.130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з п. 2 ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №925/473/20 викладена правова позиція, що також підтримана у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства).

Адже, у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Верховний Суд зауважив, що вказане безперечно не повинно залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд та сторони (учасники) справи не позбавлені можливості надавати оцінку поведінці боржника: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Отже, у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених ст.ст. 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

До боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог.

За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 130 КУзПБ процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника. Тобто, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Приписи ч.1 ст.130 Кодексу України з процедур банкрутства не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за ч. 7 ст. 123, ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій мають проаналізувати зміст плану реструктуризації стосовно відповідності його положенням ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства через призму його реальності, виконуваності та відповідності самій природі реструктуризації, в тому числі дослідили причини незгоди кредиторів з таким планом та його умовами.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 надано проект плану реструктуризації, з якого вбачається:

- обставини, що спричинили неплатоспроможність боржника - погіршення економічного становища в країні, що викликало зростання та зменшення доходів;

- загальний розмір кредиторських вимог другої черги задоволення становить 3 624 315,77 грн; третьої черги задоволення 11 844,98 грн;

- дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору становить 10 000,00 грн; сума, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 5 000,00 грн, щорічно 60 000,00 грн; за п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 300 000,00 грн;

- суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації: 2 766 834,47 грн 91,75 % вимог другої черги; 11 844,98 грн 100% третьої черги;

- сума, яка щомісяця залишатиметься на задоволення побутових потреб боржника, становить 5 000,00 грн.

Після постановлення 28.06.2022 судом першої інстанції ухвали про попереднє засідання у справі про неплатоспроможність, якою внесено до реєстру вимоги кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 , арбітражним керуючим призначені збори кредиторів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є:

1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника;

2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника;

3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

08.07.2022 відбулися збори кредиторів боржника, на яких були присутні АТ Укрсиббанк, АТ Альфа-Банк, керуючий реструктуризацією боргів ОСОБА_8 .

Зборами кредиторів, зокрема, не прийнято рішення по другому питанню: звернутись до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника або звернутись до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

АТ Укрсиббанк зазначило про необхідність додаткового часу для вивчення декларацій.

АТ Альфа-Банк вказало на відсутність проекту плану реструктуризації та виявлену неповноту інформації, зазначеної у декларації боржника.

05.10.2022 арбітражним керуючим Лященко С.С. на адресу кредиторів було надіслано повідомлення про скликання других зборів кредиторів на 13.10.2022.

У відповідь на вказане повідомлення АТ Укрсиббанк просив відкласти проведення зборів кредиторів на іншу дату, у зв`язку з необхідністю детального вивчення поданих документів, в т.ч. плану реструктуризації, перевірки його та співставлення актуальному майновому та фінансовому стану боржника.

Акціонерне товариство Альфа-банк у відповіді на повідомлення щодо зборів кредиторів, зокрема, зазначило, що проект плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 в наданій редакції не може бути погоджений, оскільки не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства; арбітражним керуючим Лященко С.С. не надано на збори кредиторів копії відповідних декларацій про майновий стан боржника для ознайомлення.

17.11.2022 арбітражним керуючим Лященко С.С. призначені збори кредиторів.

Наданий боржником для розгляду зборами кредиторів план реструктуризації боргів станом на 02.11.2022 свідчить про те, що:

- зобов`язання перед банківськими установами у боржника виникли в результаті злочинних дій іншої особи, яка визнана винною постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012;

- самостійно виконати зобов`язання перед банківськими установами у боржника відсутня фінансова можливість через погіршення економічного становища в країні після початку військової агресії;

- витрати по сплаті судового збору відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів впродовж п`яти днів після схвалення судом цього плану;

- загальний розмір кредиторських вимог другої черги задоволення становить 8 494 430,92 грн; третьої черги задоволення 1 255 618,73 грн;

- дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору становить 10 000,00 грн, впродовж терміну реалізації плану реструктуризації (п`ять років), боржником планується отримати дохід 600 000,00 грн;

- за п`ять років реструктуризації буде погашено кредиторські вимоги на суму 180 000,00 грн;

- суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації: 8314430,00 грн 97,99 % вимог другої черги; 1 255 618,73 грн 100% третьої черги;

- з десяти тисяч гривень щомісячного доходу боржника три будуть витрачатись на погашення вимог кредиторів, сім тисяч залишатиметься на задоволення власних побутових потреб боржника, що більше ніж мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб. Особи, як перебувають на утриманні боржника відсутні, донька перебуває на утриманні чоловіка боржника;

- строк виконання плану реструктуризації становить п`ять років.

Відповідно до протоколу засідання збору кредиторів від 17.11.2022 вказаний план реструктуризації не погоджений кредиторами, з огляду на те, що запропонований план не покриває всього обсягу кредиторських вимог, які затверджені судом, містить недоліки та окремі його положення не відповідають вимогам ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства.

15.03.2023 арбітражним керуючим Лященко С.С. призначені збори кредиторів.

Наданий боржником для розгляду зборами кредиторів план реструктуризації боргів станом на 10.03.2023 свідчить про те, що:

- зобов`язання перед банківськими установами у боржника виникли в результаті злочинних дій іншої особи, яка визнана винною постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 у справі №0418/752/2012, тобто боржник не є боржником відповідно до визначення, наданого у ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства;

- майно майнових поручителів, яке є засобом забезпечення зобов`язань, створених злочинним шляхом, кредиторами до цього часу не реалізовано, а в разі реалізації, були б повністю або частково припинені;

- витрати на оплату судового збору відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів впродовж п`яти днів після схвалення судом цього плану;

- загальний розмір кредиторських вимог другої черги задоволення становить 9 501 790,29 грн; третьої черги задоволення 971 990,08 грн;

- майно, яке може бути реалізовано на погашення вимог кредиторів відсутнє;

- дохід, без врахування податку на доходи фізичної особи та військового збору становить 10 000,00 грн, впродовж терміну реалізації плану реструктуризації (п`ять років), боржником планується отримати дохід 600 000,00 грн;

- сума, яка щомісяця до 15 числа буде виділятися для погашення вимог кредиторів 0,00 грн;

- суми кредиторських вимог, що будуть прощені у разі виконання плану реструктуризації: 9 501 790,29 грн 100% вимог другої черги; 971 990,08 грн 100% третьої черги;

- з десяти тисяч гривень щомісячного доходу боржника три будуть витрачатись на погашення вимог кредиторів, 10 000,00 грн залишатиметься на задоволення власних побутових потреб боржника, що більше ніж мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб. Особи, як перебувають на утриманні боржника відсутні, донька перебуває на утриманні чоловіка боржника;

- строк виконання плану реструктуризації становить п`ять років.

Зазначений план реструктуризації також не погоджений кредиторами, оскільки цей план не відповідає вимогам ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства через невідображення в ньому повної та достовірної інформації про майновий стан боржника; фактичних обставин, які спричинили неплатоспроможність боржника; розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; жодного конкретного кроку щодо реструктуризації боргів.

Дослідивши зміст останньої редакції плану реструктуризації, колегія суддів погоджується з Акціонерним товариством Укрсиббанк та Акціонерним товариством Сенс Банк, що запропонований план реструктуризації не відповідає приписам ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, у плані реструктуризації не вказано розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів (а.5 ч.2 ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства); інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (п.5 ч.3 ст.124 Кодексу України з процедур).

Визначені у плані реструктуризації умови не можуть свідчити про реальні за беззаперечні наміри боржника щодо досягнення цілей та завдань процедури реструктуризації, шляхом подання до суду виконуваного плану реструктуризації, в якому були б враховані інтересів як боржника, так і кредиторів, та який би був спрямований на реальне погашення заборгованості перед кредиторами, а не фактичне її списання/прощення у повному обсязі.

Отже, враховуючи складання формального, заздалегідь неможливого до виконання плану реструктуризації, наданий боржником проект плану реструктуризації боргів не відповідає ознакам реального (виконуваного).

Таким чином, неприйняття зборами кредиторів рішення про схвалення або відмову у схваленні наявного в матеріалах справи плану реструктуризації боргів боржника жодним чином не може свідчити про неналежну реалізацію кредиторами своїх правомочностей та/або їх недобросовісну поведінку.

Разом з цим, поведінка боржника є недобросовісною, оскільки містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

У даному випадку причиною неподання погодженого боржником і схваленого плану реструктуризації боргів є формальний підхід боржниці до складення плану реструктуризації, без визначення дієвого механізму погашення боргів перед кредиторами. Такі обставини не демонструють ефективне прагнення боржниці до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення їх вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржників на неотримання ОСОБА_1 кредитних коштів, в підтвердження чого надано постанову постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по кримінальній справі №0418/752/2012 від 09.02.2012.

Так, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ УкрСиббанк підтверджена заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 у справі №2-2018/2010, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 25.12.2007 року в розмірі 1 604 760,77 грн.

Вказане рішення є чинним, в установленому законом порядку не скасовано, а отже є обов`язковим для виконання.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на неможливість оскарження заочного рішення від 17.09.2010 у справі №2-2018/2010.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2021 у справі №2-2018/10 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Новікової Н.В. про перегляд заочного рішення від 17.09.2010 залишено без розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2021 у справі №2-2018/10 встановлено, що як вбачається з матеріалів справи представнику відповідача було відомо про наявність заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2010 року, оскільки представника відповідача адвокат Новікова Н.В. ознайомлювалась з матеріалами справи 27.10.2020 та нею було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 20.04.2018 про видачу дублікату виконавчого листа. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Таким чином, можливість своєчасного оскарження заочного рішення від 23.04.2021 у справі №2-2018/10 залежала лише від волевиявлення представника відповідача ОСОБА_1 , тобто мала суб`єктивний характер.

Заборгованість ОСОБА_1 перед АТ Сенс Банк (колишня назва АТ Альфа-Банк) виникла на підставі договору кредиту №1871 від 11.07.2007, укладеного між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та ОСОБА_1 .

Договір кредиту №1871 від 11.07.2007 є чинним, доказів його розірвання чи визнання недійсним учасниками справи не надано.

Крім того, факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ Укрсиббанк, АТ Альфа-Банк та ОСОБА_3 встановлено ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 у даній справі, якими визнано грошові вимоги цих кредиторів у відповідному розмірі.

Враховуючи викладене, приймаючи до увагу недобросовісну поведінку боржника, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі ч.11 ст.126 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно клопотання арбітражного керуючого Лященко С.С. № 17-СВВ від 17.11.2022 з урахуванням заяви про зміну клопотання вих № 16 від 16.03.2023, звіту арбітражного керуючого Лященко С.С. №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди та клопотання № 16/05-КСТ від 16.05.2023 про стягнення основної грошової винагороди та витрат по справі, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абз. 5 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абз.6 ч.2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором (абз.2 ч.6 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (абз.3 ч.6 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства).

У звіті №10-ЗВ від 10.03.2023 про нарахування та виплату основної винагороди, арбітражний керуючий Лященко С.С. з посиланням на ч.ч.2,6 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 625 Цивільного кодексу України зазначає, що нарахування здійснено з моменту закінчення авансованого боржником періоду з 25.02.2022 по 21.03.2023 - 165 291,98 грн, сума заборгованості з основної грошової винагороди з інфляційними змінами та 3 % річних - 178 871,72 грн.

У клопотанні № 16/05-КСТ від 16.05.2023 арбітражний керуючий Лященко С.С. стверджує, що нарахування здійснено з 25.02.2022 по 25.05.2023 - 193 863,59 грн, сума заборгованості з основної грошової винагороди з інфляційними змінами та 3 % річних 210 645,40 грн. та витрати по справі - 1 325,00 грн.

У вказаному клопотанні арбітражний керуючий Лященко С.С. просить суд залишити без розгляду звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди вих. №10-ЗВ від 10.03.2023; затвердити звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди вих. № 18-вин від 18.04.2023; затвердити звіт про здійснення та відшкодування витрат вих. №22-ЗВВ від 22.12.2022; стягнути суму в розмірі 211 970,04 грн пропорційно розміру кредиторських вимог: АТ "УкрСиббанк" - 116 965,07 грн, АТ "Сенс Банк" - 92 779,27 грн, ОСОБА_3 - 2 225,69 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що у матеріалах справи відсутній звіт про здійснення та відшкодування витрат вих. №22-ЗВВ від 22.12.2022, разом з тим міститься звіт керуючого реструктуризацією вих. № 02-ЗВВ від 02.11.2022 про здіснення та відшкодування витрат, в якому зазначається, що на виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів здійснено витрати на загальну суму 1 325,00 грн. До звіту не додано доказів понесення вказаних витрат.

Нормами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що стосовно звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди вих. №18-вин від 18.04.2023, неможливо виокремити яка робота була проведена після закінчення коштів, авансованих на депозитний рахунок суду, окрім участі у судових засіданнях.

Відповідно до протоколу засідання зборів кредиторів від 04.05.2023, кредиторами вирішено відмовити у схваленні Звіту керуючого реструктуризацією боргів "Про здійснення повноважень"; відмовити у схваленні Звіту керуючого реструктуризацією боргів "Про нарахування та виплату основної винагороди"; відмовлено у схваленні Звіту керуючого реструктуризацією боргів "Про здійснення та відшкодування витрат".

Неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно.

Законодавцем у ч.ч.3,4,6 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства сформульовані вимоги щодо обов`язку арбітражного керуючого під час реалізації своїх прав та обов`язків діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права і обов`язки надано (покладено), що можна розцінювати як відображення принципів справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України) як складових елементів верховенства права (ст.8 Конституції України).

Оскільки реалізація права на отримання основної винагороди є наслідком виконання арбітражним керуючим покладених на нього повноважень, а до такого виконання законодавцем встановлені певні критерії відповідності/належності, остільки обсяг здійснення цього права (його кількісний показник, що визначається сумою зі звіту, яка затверджується судом у порядку ч.6 ст.30 КУзПБ) має відповідати якості/належності виконання повноважень упродовж оплачуваного періоду.

Приписи ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства, які визначають вимоги до виконуваних арбітражним керуючим повноважень, не містять жодних застережень про можливість зниження рівня таких вимог чи можливості їх недотримання у разі, коли у порядку ч.2 ст.30 цього Кодексу розмір основної винагороди встановлений на мінімальному рівні.

Так само, ч.6 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства не містить положень, які б вказували про безальтернативність для комітету кредиторів висловлювання тільки позитивного рішення (схвалення) відповідного звіту арбітражного керуючого та можливість для суду постановляти тільки ухвалу про затвердження поданого звіту щодо нарахованої суми основної винагороди у мінімальному розмірі, передбаченому законодавством.

Однією з ключових ознак судового розсуду згідно усталеного підходу до його розуміння у справах про неплатоспроможність є наявність альтернативи у суду щодо результатів вирішення розглядуваного питання.

З огляду на визначені ч.2 та ч.5 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства можливі джерела виплати винагороди арбітражного керуючого у всіх випадках відповідний ресурс забезпечується або коштами кредиторів безпосередньо (за рахунок авансування, через створений фонд чи у разі його відсутності (недостатності) шляхом розподілу пропорційно розміру визнаних судом вимог згідно напрацьованого підходу Верховного Суду) або опосередковано (за рахунок коштів боржника від господарської діяльності чи від продажу майна, які одночасно є і джерелом задоволення вимог кредиторів).

Беручи до уваги прокредиторську сутність провадження у справі про банкрутство, на яку вказує преамбула Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд судом у порядку ч.6 ст.30 цього Кодексу звіту про нарахування і виплату грошової винагороди (фактично, опосередковує задоволення майнових вимог арбітражного керуючого) за рахунок майнових інтересів кредиторів перетворює питання про розмір винагороди, що має бути виплачена, у об`єкт судового нагляду у розумінні цього принципу, сформульованого у постанові Верховного Суду від 07.11.2021 у справі №923/1222/16.

Крім того, слід зауважити на тому, що при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна) під час здійснення ним процедури розпорядження майном у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури розпорядження майном, а й які фактичні дії вчинялись розпорядником майна протягом процедури та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура (вказаний висновок викладений в постанові Верховного суду від 15.05.2018 по справі №29/5005/486/2012).

Верховний Суд неодноразово робив висновки відносно того, що "принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора" встановлює, зокрема, критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, таким чином покладає на особу, яка оспорює дотримання цієї домінанти, обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №904/4863/13, від 28.11.2019 у справі № 904/6144/16, від 10.12.2020 у справі № 916/95/18).

З метою встановлення повноти дій арбітражного керуючого Лященко С.С. в процедурі реструктуризації боргів та обґрунтованості клопотання про стягнення винагороди з кредиторів, ухвалою господарського суду від 14.02.2023 зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. надати до суду до 15.03.2023 письмовий звіт про проведену роботу у період з 25.02.2022 по 24.11.2022 за кожен місяць окремо.

16.03.2023 до господарського суду від арбітражного керуючого Лященко С.С. на виконання вимог ухвали господарського суду від 14.02.2023 надійшло пояснення, в яких останній зазначає, що вимога надати письмовий звіт про проведену роботу у період з 25.02.2022 по 24.11.2022 суперечить ст. 19 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Також арбітражний керуючий Лященко С.С. у вказаних поясненнях зазначає, що арбітражним керуючим в будь-якому місяці більш чим менш витрачається час незалежно від насиченості судових засідань та заходів на реалізацію повноважень, тому законодавцем встановлено фіксовано суму винагороди саме в мінімумах.

На думку арбітражного керуючого Лященко С.С. виникнення права на винагороду ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства не пов`язує з насиченістю вчинених заходів у місяці, а з настанням останнього дня місяця.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що арбітражним керуючим Лященко С.С. не надано доказів понесення витрат у процедурі реструктуризації боргів та звіту про проведену роботу з 25.02.2022, а на підставу для стягнення з кредиторів основної грошової винагороди, останній посилається лише на строки тривалості процедури реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , а також рішення зборів кредиторів, місцевий господарський суд дійшов вмотивованого висновку про відмову у затвердженні звітів та стягненні основної винагороди та витрат у справі з кредиторів.

Щодо нарахування арбітражним керуючим Лященко С.С. суми інфляційного збільшення та розрахунку 3% відсотків річних на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, судом першої інстанції правомірно зазначено, що грошова винагорода арбітражного керуючого є спеціальним джерелом оплати послуг арбітражного керуючого, розмір якої чітко регламентований нормами Кодексу України з процедур банкрутства. Отже, відсутні підстави для застосування ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала господарського суду у даній справі постановлена при повному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи скаржників не знайшли свого підтвердження під час розгляду їх апеляційних скарг, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та спростовуються викладеними вище висновками суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог апелянтів.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 у справі №904/8856/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржників.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 22.01.2024 року.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя Ю.Б.Парусніков

Суддя О.Г.Іванов