СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Харків Справа № 905/168/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (вх.№2688Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23, ухвалене суддею Демідовою П.В. у приміщенні Господарського суду Донецької області, повний текст складено та підписано 23.06.2023,

за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ Донецької області, в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації, м.Краматорськ Донецької області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод", м.Краматорськ Донецької області,

про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн, з яких: 1148392,39 грн основний борг, 200161,18 грн пеня, 19251,47 грн 3% річних, 113704,80 грн інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 відмовлено у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі № 905/168/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн задовольнити у повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О. І., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В.), з урахуванням ухвали суду від 12.09.2023 про виправлення описки, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації задоволено. Рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 скасовано повністю. Ухвалено нове рішення. Позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації заборгованість в розмірі 1482049,84 грн, з яких: 1148392,39грн - основний борг, 200161,18грн - пеня, 19251,47грн - 3% річних, 113704,80грн - інфляційні втрати. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації 55576,88 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 15.11.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 у справі №905/168/23 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

08.12.2023 матеріали даної справи надійшли на розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2023, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (вх.№2688Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 року у справі №905/168/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 16 січня 2024 року об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; встановлено учасникам справи строк до 05.01.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.11.2023 у даній справі, для подання заяв, клопотань, тощо - до 11.01.2024.

14.12.2023 до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" адвоката Піщенкова Костянтина Костянтиновича надійшло клопотання про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 15500), в якому заявник просить призначити судове засідання 16.01.2024 об 11:30 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду 20.12.2023.

05.01.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" адвоката Піщенкова Костянтина Костянтиновича надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 242), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі № 905/168/23 - залишити без змін. Стосовно обставин справи з урахуванням вказівок Верховного Суду, зазначив про те, що умови п. 12.3 договору вказують на можливість його розірвання в односторонньому порядку за ініціативи споживача (в даному випадку, позивача), тобто споживач має безумовне право на розірвання договору без згоди оператора ГРМ, проте сам процес розірвання договору та фізичне припинення газопостачання має відбуватись в порядку, передбаченому законодавством. Вважає, що припинення газопостачання відбувається внаслідок подання односторонньо споживачем відповідної заяви про припинення розподілу газу з «інших причин» та розірвання договору за його ініціативою, тоді як до інших причин відноситься відсутність необхідності в наданні оператором ГРМ відповідної послуги, зокрема, з підстав істотних змін умов, як це передбачено ст. 652 ЦК України. За твердженням відповідача, виходячи із положень законодавства, які регулюють дані правовідносини, забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи так і фактичний розподіл належного споживачу природного газу здійснюється з однією метою - фізичною доставкою природного газу до межі балансової належності об`єкта споживача, проте за період з 01.03.2023 та на час ухвалення оскаржуваного рішення у даній справі фізична доставка природного газу до межі балансової належності об`єкту споживача не здійснювалась. Вважає, що оскільки основною метою послуги розподілу - є саме фізична доставка природного газу до межі балансової належності об`єкта споживача, то нарахування вартості за надання послуги розподілу природного газу включаючи забезпечення цілодобового доступу та за відсутності самого розподілу за однією ціною не можна вважати співрозмірною справедливою ціною, особливо в умовах воєнного стану.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу повідомлено про те, що під час подання відзиву на позов до суду першої інстанції відповідач повідомив, що у зв`язку з розглядом даного спору відповідач планує понести наступні витрати, зокрема, витрати на правову допомогу за супровід справи в суді апеляційної інстанції - 20000,00 грн; докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, у разі ухвалення такого рішення на користь відповідача.

11.01.2024 до апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 557), в яких він посилається на те, що релевантною судовою практикою з питання стягнення вартості послуг розподілу природного газу після припинення газопостачання (опломбування) при наявності укладеного договору розподілу природного газу та за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі є сформовані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.09.2022 у справі 914/3254/21, від 22.09.2022 у справі № 911/1334/21, а також від 15.11.2023 у справі № 918/756/22, відповідно до яких оскільки остаточного припинення користування природним газом (фізичного від`єднання об`єкта споживача від мережі позивача та вилучення такого об`єкта) і розірвання спірного договору не відбулося, тобто договір на час виникнення спірних правовідносин був чинним, відтак зобов`язання за таким договором не припинились.

З урахуванням висновків Верховного Суду у даній справі щодо припинення газопостачання на території Донецької області у травні 2022 року та відносно листа Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ "Оператор газотранспортної системи" від 23.05.2022 № 7106BИX-22-257, зазначив про те, що вказаний лист є негайним повідомленням Оператора ГТС про виникнення аварії та надзвичайної ситуації, яка впливає на роботу газотранспортної та газорозподільної системи на території Донецької області, а саме - неможливість з 23.05.2022 року здійснювати транспортування природного газу до точок виходу з ГТС в ГРМ, а тому стверджує про здійснення газопостачання в цілому на території Донецької області та розподілу природного газу до 23.05.2023, оскільки докази зворотного відсутні.

Щодо обставин наявності або відсутності між сторонами правовідносин за договором від 01.01.2016 № 06-35П, незважаючи на те, що відповідач неодноразово у листах, які містяться в матеріалах справи, вказував на те, що цей договір є розірваним, у зв`язку з істотною зміною обставин, позивач стверджує про наявність правовідносин між сторонами за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 06-35П, зокрема з тих підстав, що відповідач не звертався до позивача із пропозицією про розірвання договору, та якщо припустити, що відповідною пропозицією були листи (очевидно відсутні будь-які пропозиції), то за наслідком не отримання відповіді на неї, відповідачем не було ініційовано відповідний судовий спір щодо розірвання вказаного договору.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 розпочалось в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за участі представників сторін. Присутній в судовому засіданні у приміщенні суду представник позивача надав пояснення щодо обставин справи, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі № 905/168/23 та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, а тому просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін; повідомив, що докази на понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством з газопостачання та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (позивач, Оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" (відповідач, споживач, ТОВ "КМПЗ") укладено договір розподілу природного газу № 35-П шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 06-35П, яка є додатком № 2 до договору (т.1, а.с.6-11).

Відповідно до пункту 1.1 договору, цей типовий договір розподілу природного газу (далі - договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3 договору).

Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачено, що Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником (п.3.1 договору).

За наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта споживача (п.3.2 договору).

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору, облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, а саме складає 352,80 грн та ПДВ 70,56 грн. Разом до сплати 423,36 грн за 1000 м куб, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору). Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п. 6.2 договору). Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 6.3 договору). Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ (п. 6.4 договору). Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

Пунктами 8.1, 8.2 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором та чинним законодавством України. У разі порушення споживачем строків оплати за договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У пункті 9.1 договору передбачено, що Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі: 1) несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим договором; 2) відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу у споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) несанкціонованого відбору природного газу; 5) визнання в установленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання (п. 9.2 договору).

Згідно з пунктами 12.1, 12.2, 12.3 договору, він укладений на невизначений строк. Сторони встановили, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. Договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України.

У жовтні 2019 року до Типового договору розподілу природного газу були внесені зміни в розділ "порядок розрахунків". За змістом внесених змін місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 06-35П підписана уповноваженою особою відповідача містить дані щодо персонального EIC-коду споживача, назви та опису об`єкта, його адресу, величину приєднаної потужності об`єкта, параметрів та приладів обліку газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2746 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Донецькоблгаз" установлено Приватному акціонерному товариству з газопостачання та газифікації "Донецькоблгаз" тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,18 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), 1,416 грн з ПДВ (т.1, а.с.20-22).

Згідно заяви на самостійне визначення річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту на розрахунковий 2022 рік від 13.10.2021 відповідач самостійно визначив величину річної замовленої потужності на 2022 рік сумарно по всіх об`єктах на рівні 2200000,000 куб м (т.1, а.с.23).

Позивач нарахував відповідачу плату за надані ним послуги з розподілу природного газу на загальну суму 778800,00 грн за періоди березень-травень 2022 року, в підтвердження чого ним долучив до матеріалів справи акт № 652/4 від 31.03.2022 на суму 259600,00 грн та рахунок № 652/7 від 31.03.2022 на вказану суму; акт № 652/5 від 30.04.2022 на суму 259600,00 грн та рахунок № 652/8 від 30.04.2022 на вказану суму; акт № 652/6 від 31.05.2022 на суму 259600,00 грн та рахунок № 652/9 від 31.05.2022 на вказану суму, а також на суму 259600,00 грн за грудень 2022 (акт № 652/7 за грудень 2022 року на вказану суму та рахунок № 652/10 за грудень 2022 року) (т.1, а.с.24-29.

Крім того, до матеріалів позовної заяви позивачем додано:

- лист Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ "Оператор газотранспортної системи" від 23.05.2022 №7106ВИХ-22-257, в якому повідомлено, що станом на 23.05.2022 газопостачання споживачів від ГРС Краматорського ЛВУМГ ТОВ "Оператор газотранспортної системи" розташованих у Донецькій та Луганській областях неможливе, внаслідок численних пошкоджень магістральних проводів, спричинених військовою агресією рф (т.1, а.с.30);

- лист Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ "Оператор газотранспортної системи" від 10.10.2022 вих. №7106ВИХ-22-374, в якому повідомлено , що станом на 10.10.2022 працівниками ТОВ "Оператор ГТС України" виконано ремонтно-відновлювальні роботи на магістральному газопроводі "Щебелинка-Слов`янськ". Протягом 11-12.10.2022 Краматорське ЛВУМГ готове виконати подачу природного газу до розподільчих мереж АТ "Донецькоблгаз" від ГРС м.Краматорськ з вихідним тиском не менш ніж 1,5 кгс/см2, в цей період також буде виконано сумісну перевірку приладів обліку газу (т.1, а.с.38).

Костянтинівське УТГ (філія) Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" листом від 20.12.2022 №06/1836 повідомило керівників бюджетних установ, промислових підприємств, релігійних організацій та фізичних осіб-підприємців про поновлення здійснення нарахувань за послугу розподілу природного газу з грудня 2022 року. Доказів направлення зазначених листів відповідачу до матеріалів справи не надано.

Матеріали справи містять лист Краматорського УТГ (філія) Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" від 16.06.2022 вих. №04-29 до Товариства з обмеженою відповідальності "Краматорський металопрокатний завод" про сплату заборгованості за послугу з розподілу природного газу, що утворилась станом на 01.06.2022 у сумі 778799,98 грн (т.1, а.с.31).

Також, Краматорське УТГ (філія) Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" звернулось до ТОВ "КМПЗ" з вимогою-рахунком про сплату заборгованості від 14.12.2022 вих. № 04-29/1058, в якій просило сплатити протягом трьох днів з дати її отримання заборгованість за отриману послугу з розподілу газу. Додатками до вказаної вимоги визначено рахунки за період з лютого по грудень 2022 року на суму 778779,98грн та акт прийому-передачі послуги розподілу природного газу за вказаний період (т.1, а.с.32).

В свою чергу, ТОВ "КМПЗ" листом від 10.01.2023 вих.№ 10-01/01 повідомив позивача про відсутність заборгованості за період з березня 2022 року по січень 2023 року, оскільки відповідач не споживав природний газ за вказаний період, з 25.02.2022 він не міг фізично проводити виробничу діяльність та з 01.03.2022 за його адресою перебувають треті особи. Також у цьому листі зазначено про те, що листом від 01.07.2022 № 0107/22 ТОВ "КМПЗ" повідомило АТ "Донецькоблгаз" про зазначені вище обставини, а саме, що з 25.02.2022 не має змоги нести договірні зобов`язання, в тому числі за послуги розподілу та транспортування природного газу на період військового стану до його закінчення; зазначені обставини свідчать про істотну зміну обставин, якими сторони керувались під час укладення договору про постачання природного газу від 01.01.2016 №06-35П, що є підставою для застосування до правовідносин вимог ст. 652 ЦК України; вказаним листом ТОВ "КМПЗ", на підставі ст. 652 ЦК України та гл. 7 розділу 7 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, повідомило АТ "Донецькоблгаз" про розірвання договору про постачання природного газу від 01.01.2016 №06-35П та вимагало припинити газопостачання на ТОВ "КМПЗ" у відповідності до вимог діючого законодавства. Таким чином, всі ці факти, які підтверджені належним чином відповідними доказами, в сукупності свідчать про те, що у зв`язку з наявністю невідворотних обставин ТОВ "КМПЗ" не може здійснювати свою діяльність за місцерозташуванням потужностей, а отже і використовувати природний газ. Дані обставини свідчать про відсутність об`єктивних та законних підстав для нараховування ТОВ "КМПЗ" та сплати останнім грошових коштів за період з березня 2022 року і по теперішній час (т.1, а.с.34).

Краматорське УТГ АТ "Донецькоблгаз" проінформувало відповідача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами за попередній газовий рік в обсязі 936715,29 грн за період з 01.10.2021 по 30.09.2022, який буде визначено як розмір річної замовленої потужності на наступний (2023) календарний рік. Відповідне повідомлення долучено до матеріалів справи, проте доказів направлення його на адресу відповідача не надано (т.1, а.с.43).

Відповідно до акту від 31.01.2023 №652/1 та рахунку №652/1 від 31.01.2023 сума послуги розподілу за січень 2023 склала 110532,41грн (т.1, а.с.42,44).

Позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копію акту звірки взаємних розрахунків №1 від 09.01.2023 між сторонами за період 01.01.2022 - 09.01.2023 на суму боргу 0,02грн, який складений та підписаний відповідачем, а також акт звірки №148 між сторонами за період з 01.01.2022 по 03.02.2023, відповідно до якого сума заборгованості споживача перед оператором ГРМ складає 1148932,39грн. Останній акт складено позивачем та не містить ані підпису відповідача, ані доказів направлення на його адресу (т.1, а.с.36, 48).

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Донецької області, в якому останній просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1482049,84грн, з яких 1148392,39грн основний борг, 200161,18грн пеня, 19251,47грн 3% річних, 113704,80грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору розподілу природного газу в частині оплати вартості наданих послуг у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість на яку було нараховані пеня, три відсотки річних, інфляційні втрати, тому позов підлягає задоволенню.

У свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач у відзиві на позов посилався на наявність обставин, які свідчать про неможливість з 25.02.2022 ТОВ "КМПЗ" провадити виробничу діяльність, а також споживати природний газ, як і будь-які інші енергоносії чи комунальні послуги, що поставляються відповідними постачальниками, а також вказував як додаткову підставу для відсутності можливості нарахування плати за розподіл природного газу на обставину - розірвання договору розподілу природного газу від 01.01.2016 №06-35П.

На підтвердження своїх доводів додав такі документи:

- копію наказу від 25.02.2022 №2502/22к "Про призупинення виробничого процесу", відповідно до якого у зв`язку з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в України" від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 запроваджено воєнний стан. Військові дії, пов`язані з агресією Російської Федерації проти України, Торгово-промислова палата України визнала обставинами непереборної сили (форс-мажор) на всій території України з 24.02.2022 до припинення воєнного положення. Підприємство знаходиться в м. Краматорську Донецької області. Бойові дії можуть спричинити пошкодження території заводу та цілісного майнового комплексу, створити небезпеку для життя працівників заводу. Тому вирішено призупинити виробничий процес підприємства на період воєнного стану до його припинення/закінчення (т.1, а.с102);

- копія наказу від 16.04.2022 №1604/22/12к "Про призупинення дії трудових договорів", відповідно до якого у зв`язку з воєнним станом в цілях виключення ризику здоров`ю та життю працівників заводу від активних бойових дій вирішено призупинити з 16.04.2022 дію трудових договорів з працівниками ТОВ "КМПЗ" за переліком згідно додатку. Відповідно до додатку до наказу призупинено дію трудових договорів з 277 працівниками (т.1, а.с.103-106);

- копію наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 09.03.2023 №84 та витягу з додатку до наказу, до якого внесено Краматорську міську територіальну громаду;

- копію листа ТОВ "КМПЗ" до ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" від 29.08.2022, в якому відповідач підтверджує, що на фондах, котрі належать ТОВ "КМПЗ", з 24.02.2022 розміщуються та використовують електричну енергію треті особи, а тому просить скасувати нарахування за спожиту ними електричну енергію починаючи з 01.03.2022 (т.1, а.с.111);

- копію листа ТОВ "КМПЗ" від 01.07.2022 №0107/22 до АТ "Донецькоблгаз", в якому відповідач посилаючись обставини щодо введення воєнного стану, знаходження підприємства у м. Краматорську Донецької області, призупинення господарської діяльності ТОВ "КМПЗ" з 25.02.2022 на строк до закінчення воєнного стану задля забезпечення життя працівників заводу, ймовірного пошкодження території заводу та цілісного майнового комплексу, неможливість виконання зобов`язань у строки, передбачені договором, засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а також підтвердження того, що такі обставини діють з 24,02.2022 до їх офіційного закінчення і того, що такі обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності, повідомив позивача про те, що з 25.02.2022 ТОВ "КМПЗ" не має змоги нести договірні зобов`язання, в тому числі за послуги розподілу та транспортування газу на період воєнного положення до його закінчення.

У цьому листі відповідач зазначив про те, що вказані факти свідчать про істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, а тому керуючись ст. 652 ЦК України, гл. 7 р. VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30,09.2015 № 2494, повідомив позивача про розірвання договору постачання природного газу від 01.01.2016 № 06-35 П та вимагав припинити газопостачання на ТОВ "КМПЗ" у відповідності до вимог діючого законодавства України (т.1, а.с. 112).

На підтвердження надсилання вказаного листа додано копію фіскального чеку та знімок екрану про направлення листа на електронну поштову адресу позивача;

- копія листа ТОВ "КМПЗ" від 10.01.2023 вих. № 10-01/01 у відповідь на вимогу-рахунок Краматорського УТГ (філія) Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" від 14.12.2022 вих. № 04-29/1058 (т.1. а.с.128-129).

Також, до матеріалів справи відповідачем надана копія договору від 26.12.2022 №212/2022 стосовно надання іншій стороні можливості користування нерухомим майном для відповідних потреб держави. За домовленістю сторін умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з моменту його укладення; договір вступає в силу і діє з 01 березня 2022 року та до закінчення військового стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування (т.1, а.с.187-191, 212-216).

Відповідачем було долучено до матеріалів справи докази на підтвердження доводів стосовного нульового споживання природного газу за період з 24.02.2022 по 02.05.2023, зокрема, фото лічильників вузла обліку газу ТОВ "КМПЗ"; фотокопію звіту за контрактний місяць (лютий 2022 року) по лічильникам (т.2, а.с.1-13).

Крім того, відповідачем у відзиві на позов зазначено (попередній) орієнтовний розрахунок розміру судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, а саме: витрати на правову допомогу за супровід справи в суді першої інстанції - 15000,00 грн; витрати на правову допомогу за супровід справи в суді апеляційної інстанції - 20000,00 грн; витрати на правову допомогу за супровід справи в суді касаційної інстанції - 25000,00 грн.

15.06.2023 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (т.2, а.с.50-55).

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач знаходиться в зоні проведення воєнних дій та позивач обізнаний з фактом невикористання відповідачем природного газу і не споживання його послуг, що виключає підстави для задоволення позову, оскільки задоволення позовних вимог лише на підставі підзаконних норм, які фактично заформалізовані та мають сенс для договірної дисципліни сторін у мирний час, суперечить суті правовідносин сторін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на таке.

Позивач направляв відповідачу акти та рахунки на оплату послуг за договором, разом із вимогою-рахунком про сплату заборгованості, однак підписані зі свого боку акти наданих послуг відповідач не повернув, заборгованість за договором не погасив; заборгованість відповідача за отримані послуги з розподілу природного газу за договором за період березень, квітень, травень, грудень 2022 року та січень 2023 року становить 1148932,39 грн.

Посилаючись на те, що судом першої інстанції в основу вирішення справи покладено обставини припинення та відсутності протягом спірного періоду газопостачання відповідачу, вважає такі висновки суду сформовані при неправильному застосуванні норм абзацу 1 пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, абзаців 1, 2 пункту 4, абзацу 1 пункту 5 та пункту 6 глави 7 Розділу VI, пункту 10 Глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, чинній з 30.07.2020), ст. 509, 525, 526, 628-630, 634, ЦК України. Вказує на те, що з урахуванням фактичних обставин справи, ключовим питанням для правильного вирішення даної справи є констатація наявності обов`язку споживача здійснювати оплату за договором розподілу природного газу після припинення (обмеження) розподілу (споживання) природного газу в межах діючого договору розподілу природного газу, та з урахуванням неповідомлення відповідачем позивача про остаточне звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом).

З посиланням на положення договору та Кодексу ГРМ вказує на те, що у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення об`єкта або приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу природного газу, як випливає з умов договору.

Тому вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано, залишаючи поза увагою положення договору, неправильно застосовуючи норми ЦК України та Кодексу ГРС, констатував відсутність обов`язку зі сплати за договором, пов`язуючи це із відсутністю газопостачання до відповідача, нехтуючи тим, що оплата за розподіл природного газу не залежать від наявності/відсутності газопостачання відповідача та обсягів такого постачання.

Вказує на те, що враховуючи наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за попередній газовий рік (2021), наявність самостійно визначеної величини річної замовленої потужності на розрахунковий 2022 рік у обсязі 2200000,00 куб.м, визначення замовленої потужності відповідача на 2023 рік у обсязі 936715,29 куб.м, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не розірвано, а також враховуючи те, що споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом не подавалась, існує обов`язок відповідача сплачувати послуги з розподілу природного газу. Вказане узгоджується із правовою позицією, зазначеною у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 922/1703/20, яка послідовно знаходить своє відображення у позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.09.2022 у справі 914/3254/21.

За твердженням позивача, матеріалами справи підтверджено факт укладення договору між сторонами, його виконання з боку позивача, наявність заборгованості відповідача, відсутність доказів механічного від`єднання об`єкта споживача від газорозподільної мережі позивача та вилучення такого об`єкта, відсутність доказів звернення відповідача до позивача із заявою про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору, а тому позовна заява мала бути задоволена.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023, з урахуванням ухвали цього ж суду від 12.09.2023 про виправлення описки, вище вказане рішення суду скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач споживав природний газ за 2021 рік, самостійно визначив величини замовленої потужності на 2022 - 2023 роки, фізично підключений до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору, який не розірвано, а також те, що відповідачем не подана заява про остаточне припинення користування природним газом, у відповідача існує обов`язок сплачувати послуги з розподілу природного газу.

Постановою Верховного Суду від 15.11.2023 скасовано вказану постанову апеляційного господарського та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, з урахуванням постанови Верховного Суду, зазначає таке.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Статтею 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1).

Згідно із статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРС), визначаються взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС визначено, що договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРС для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VІ цього Кодексу.

Отже, з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Пунктом 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРС визначено, що взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРС, на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

За змістом пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до положень пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Абзацом 10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

Відповідно до пункту 12.5 договору у разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за договором до вказаного споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно.

Пунктом 10 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що у разі звільнення займаного об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно розрахуватись з ним за договором розподілу природного газу до вказаного споживачем дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. Оператор ГРМ зобов`язаний припинити розподіл (газопостачання) природного газу споживачу із заявленого ним дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом). У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення об`єкта або приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу природного газу, як випливає з умов договору. Договір розподілу природного газу з новим споживачем укладається після припинення договору розподілу природного газу із споживачем, який звільняє об`єкт або приміщення.

Згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. Якщо припинення або обмеження розподілу природного газу здійснюється за ініціативи Оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, нарахування вартості послуги за договором розподілу природного газу не здійснюється. При цьому місячна вартість послуг розподілу зменшується з урахуванням кількості днів припинення (обмеження) розподілу природного газу. Таке припинення (обмеження) та відновлення розподілу природного газу споживачу здійснюється за рахунок Оператора ГРМ.

Апеляційним судом встановлено, позивач нарахував відповідачу плату за надані ним послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1148932,39 грн, а саме за період березень-травень 2022 року на суму 778800,00 грн, за грудень 2022 року на суму на суму 259600,00 грн, за січень 2023 на суму 110532,41 грн, на підтвердження чого додано до матеріалів справи відповідні акти та рахунки. Також, матеріали справи містять складений відповідачем акт звірки взаємних розрахунків № 1 від 09.01.2023 за період 01.01.2022 по 09.01.2023 на суму боргу 0,02грн, складений позивачем акт звірки № 148 за період з 01.01.2022 по 03.02.2023, відповідно до якого сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1148932,39 грн.

Доводи позивача як в суді першої інстанції під час розгляду даної справи, так й в суді апеляційної інстанції зводяться до того, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суду у постанові від 15.11.2023 даній справі зазначив про таке:

- відповідно до положень підпункту «б» пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, яке за результатами розгляду справи було скасовано та прийнято нове про задоволення позову, апеляційний суд не навів доводів, за якими він не погодився з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до наявного у матеріалах справи листа Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ "Оператор газотранспортної системи" станом на 23.05.2022 газопостачання споживачів від ГРС Краматорського ЛВУМГ ТОВ "Оператор газотранспортної системи" розташованих у Донецькій та Луганській областях неможливе, внаслідок численних пошкоджень магістральних проводів, спричинених військовою агресією Російської Федерації, та доводів суду першої інстанції про те, що вказаний лист не містить інформації щодо дати початку неможливості такого газопостачання з вказаних підстав, що ставить під сумнів можливість забезпечення позивачем цілодобового доступу до газорозподільної системи за період березень-травень 2022 та, як наслідок, правомірність нарахування послуги розподілу відповідачу за вказаний період (пункт 4.44);

- із оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд не досліджував обставини наявності або відсутності між сторонами правовідносин за договором від 01.01.2016 № 06-35П, незважаючи на те, що відповідач неодноразово у листах, які містяться в матеріалах справи, вказував на те, що цей договір є розірваним, у зв`язку з істотною зміною обставин, що пов`язано з неможливістю нести покладені на нього договірні зобов`язання в період воєнного стану (пункт 4.45);

- враховуючи вище викладене, посилання суду апеляційної інстанції в оскарженій у касаційному порядку постанові на наявність існування між сторонами договірних відносин, які є підставою для здійснення позивачем нарахувань, є передчасними (пункт 4.46).

З приводу обставин справи з урахуванням вказівок Верховного Суду, викладених в його постанові, необхідно зазначити наступне.

Правовідносини, що виникають між оператором газорозподільних систем та суб`єктами ринку природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу" (далі - Закон №329-VIII), Кодексом ГРМ, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494.

Оператором ГРМ є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 17 частини першої статті 1 Закону №329-VIII).

Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (пункт 35 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Отже, приєднавшись до Типового договору на підставі заяви-приєднання від 01.01.2016 №06-35П, відповідач вступив у правовідносини з АТ "Донецькоблгаз" як оператором ГРМ, яким визначено порядок розподілу природного газу позивачу та підстави припинення/обмеження такого розподілу.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону №329-VIII права та обов`язки оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, Кодексом ГТС, Кодексом ГРМ, а також договором розподілу природного газу.

Порядок обмеження (припинення) розподілу природного газу врегульований Кодексом ГРМ, Типовим договором та Правилами безпеки систем газопостачання.

Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, чинній з 30.07.2020) оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках:

відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, зазначеною нормою Кодексу ГРС визначено перелік випадків правомірного припинення або обмеження оператором ГРМ газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт споживача, до яких, зокрема, включено подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання, розірвання договору розподілу природного газу.

Як було встановлено вище, листом ТОВ "КМПЗ" від 01.07.2022 №0107/22 до АТ "Донецькоблгаз", в якому відповідач посилаючись обставини щодо введення воєнного стану, знаходження підприємства у м. Краматорську Донецької області, призупинення господарської діяльності ТОВ "КМПЗ" з 25.02.2022 на строк до закінчення воєнного стану задля забезпечення життя працівників заводу, ймовірного пошкодження території заводу та цілісного майнового комплексу, неможливість виконання зобов`язань у строки, передбачені договором, засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а також підтвердження того, що такі обставини діють з 24,02.2022 року до їх офіційного закінчення і того, що такі обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності, повідомив позивача про те, що з 25.02.2022 ТОВ "КМПЗ" не має змоги нести договірні зобов`язання, в тому числі за послуги розподілу та транспортування газу на період воєнного положення до його закінчення.

У цьому листі відповідач зазначив про те, що вказані факти свідчать про істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, а тому керуючись ст. 652 ЦК України, гл. 7 р. VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30,09.2015 № 2494 повідомив позивача про розірвання договору постачання природного газу від 01.01.2016 № 06-35 П та вимагав припинити газопостачання на ТОВ "КМПЗ" у відповідності до вимог діючого законодавства України (т.1, а.с. 112).

На підтвердження надсилання вказаного листа додано копію фіскального чеку та знімок екрану про направлення листа на електронну поштову адресу позивача.

Факт отримання вказаного листа позивачем не заперечується.

Судова колегія зазначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (стаття 901 ЦК України).

Проаналізувавши положення вищезазначеного законодавства можна дійти висновку, що договір розподілу природного газу є самостійним видом договору про надання послуг, поняття якого визначено спеціальним законодавством, зокрема, Кодексом газорозподільних системи, Законом України "Про ринок природного газу", та зміст якого визначений на основі типового договору, затвердженого органом державної влади. Правовідносини між оператором ГРМ і споживачами природного газу також врегульовано нормами ЦК України та ГК України, які застосовуються до спірних правовідносин у взаємозв`язку із спеціальним законодавством.

Відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору (частина третя статті 634 ЦК України).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Стабільність та обов`язковість договірних відносин втілена також у положеннях статті 651 Цивільного кодексу України, якими не допускається одностороння зміна або розірвання договору, крім випадків, коли це передбачено законом або самим договором.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це перебачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Водночас, частиною другою цієї статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №916/1684/18, які в силу положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 12.3 Типового договору, цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ, та необхідності укладення договору з новим власником договір з попереднім власником може бути розірвано оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

Зазначеним пунктом Типового договору розподілу природного газу не передбачено право споживача розірвати договір розподілу природного газу в односторонньому порядку.

Натомість, у пункті 12.3 Типового договору зазначено, що цей договір може бути розірваний, зокрема, за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 у справі № 913/82/21 зауважив, що ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків як дострокове припинення дії договору.

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем було ініційовано питання про розірвання договору від 01.01.2016. Однак, сторонами не досягнуто згоди щодо його розірвання.

Відповідач своїм правом на звернення до суду з вимогою про розірвання договору в умовах відсутності реакції позивача на пропозицію про таке розірвання не скористався, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги позицію відповідача щодо факту розірвання договору.

Разом з тим, як вбачається з листа від 01.07.2022 №0107/22 ТОВ "КМПЗ" також вимагав припинити газопостачання за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №35П на об`єкт ТОВ "КМПЗ" у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Пунктом 7 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення або з інших причин, споживач не пізніше ніж за сім днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), а Оператор ГРМ в узгоджену із споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві.

Припинення газопостачання за ініціативою споживача здійснюється, зокрема, шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та її опломбування, або в інший спосіб, визначений споживачем відповідно до ПБСГ.

Постачання/розподіл природного газу вважається припиненим за умови наявності пломб Оператора ГРМ на запірних пристроях, інвентарних заглушках тощо, що зафіксовано відповідним актом.

Відповідно до пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу. При припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Також, відповідно до пункту 9.3 договору якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, споживач не пізніше ніж за п`ять робочих днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання, а Оператор ГРМ в узгоджену зі споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання споживачеві.

Відповідно до Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП 21.09.2017 №1156 (у редакції на час звернення з вимого про припинення газопостачання на об`єкт споживача) ці Стандарти та вимоги визначають перелік мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу (далі - Стандарти та вимоги), що регулюють відносини, пов`язані з розподілом та постачанням природного газу відповідно до мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів, захистом прав споживачів та наданням оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) або постачальником природного газу (далі - постачальник) компенсації за недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні послуг розподілу та постачання природного газу споживачам або замовникам (у випадку недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж). Дія цих Стандартів та вимог поширюється на Операторів ГРМ, постачальників, споживачів природного газу, замовників (у випадку недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж).

Згідно з пунктом 2.1, 2.2 Мінімальних стандартів та вимог Оператор ГРМ має забезпечити мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів при наданні послуг розподілу природного газу споживачу або замовнику (у випадку недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж). До мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні Оператором ГРМ послуг розподілу природного газу належать:

3) припинення/обмеження газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт споживача у випадках, визначених пунктом 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, - у строк не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу);

5) тимчасове припинення розподілу природного газу з дня реєстрації відповідної заяви споживача: у міській місцевості - у строк до 5 робочих днів; у сільській місцевості - у строк до 10 робочих днів;

8) розгляд письмового звернення споживача - у строк до одного місяця з дня надходження звернення.

Відповідно до пункту 2.2 Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу та порядку надання компенсації споживачам за їх недотримання, затверджених постановою НКРЕКП 21.09.2017 №1156 (у редакції постанови НКРЕКП 10.11.2022 №1415, чинній на час розгляду справи) до мінімальних стандартів якості при наданні Оператором ГРМ послуг розподілу природного газу належать: 23) розгляд письмового звернення споживача (у тому числі електронного звернення побутового споживача) з дня надходження звернення у строк: до 15 днів для звернень щодо припинення/обмеження газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт споживача.

Тобто, позивач, принаймні з 04.07.2022 (дата направлення заяви про розірвання договору та припинення газопостачання на офіційну електронну адресу позивача email: ) протягом семи днів мав узгодити дату припинення газопостачання та до вказаної дати припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві.

Матеріали справи не містять ні доказів припинення позивачем розподілу природного газу на об`єкт споживача за результатами розгляду звернення позивача щодо необхідності такого припинення, ні доказів розгляду письмового звернення відповідача стосовно розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин та припинення газопостачання, хоча факт отримання такого звернення останнім не заперечується.

Водночас, сам факт ігнорування позивачем відповідного звернення споживача не може свідчити про добросовісність поведінки Оператора ГРМ стосовно продовження надання відповідних послуг за спірним договором та, як наслідок, бути підставою для покладення в подальшому зобов`язань з їх оплати на споживача, який цілком очевидно вимагав припинення надання цих послуг у зв`язку з припиненням виробничої діяльності та неможливістю виконання умов договору через введення воєнного стану.

Таким чином, оскільки відповідно до вищезазначеної норми Кодексу ГРС визначено обов`язок відповідача як споживача письмово повідомити позивача як Оператора ГРМ не пізніше ніж за сім днів для узгодження дати припинення газопостачання, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач діяв недобросовісно щодо нарахування відповідачу за послугу розподілу природного газу після такого звернення відповідача до позивача з листом від 01.07.2022 №0107/22 з вимогою припинити газопостачання на об`єкт ТОВ "КМПЗ" з підстав відсутності можливості прийняти зазначену послугу як то передбачено пунктом 2.1 договору.

Як вже було зазначено, відповідно до пункту 35 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За умовами укладеного між сторонами договору та наведених норм чинного законодавства, послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта та розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, виходячи із зазначених положень як забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, так і фактичний розподіл належного споживачу природного газу здійснюється з однією метою - фізичною доставкою природного газу до межі балансової належності об`єкта споживача.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач в даному випадку стверджував про наявність обставин, які свідчать про неможливість з 25.02.2022 ТОВ "КМПЗ" провадити виробничу діяльність, а також споживати природний газ, як і будь-які інші енергоносії чи комунальні послуги, що поставляються відповідними постачальниками.

Так, відповідно до наказу від 25.02.2022 №2502/22к "Про призупинення виробничого процесу" призупинено виробничий процес підприємства на період воєнного стану до його припинення/закінчення, оскільки підприємство знаходиться в м. Краматорську Донецької області, бойові дії можуть спричинити пошкодження території заводу та цілісного майнового комплексу, створити небезпеку для життя працівників заводу (т.1, а.с102).

Згідно з наказом від 16.04.2022 №1604/22/12к "Про призупинення дії трудових договорів" вирішено призупинити з 16.04.2022 дію трудових договорів з працівниками ТОВ "КМПЗ" за переліком згідно додатку у зв`язку з воєнним станом в цілях виключення ризику здоров`ю та життю працівників заводу від активних бойових дій (призупинено дію трудових договорів з 277 працівниками) (т.1, а.с.103-106).

Крім того, на підтвердження відсутності можливості споживати природний газ відповідач посилається на розміщення з 01.03.2022 на території ТОВ "КМПЗ" іншої особи, що підтверджується листом ТОВ "КМПЗ" до ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" від 29.08.2022, а також копією договору від 26.12.2022 №212/2022 стосовно надання іншій стороні можливості користування нерухомим майном для відповідних потреб держави (т.1, а.с.111, 187-191, 212-216).

На підтвердження доводів стосовного відсутності газопостачання (нульового споживання природного газу) відповідачем долучено до матеріалів справи фото лічильників, звітів Краматорського управління по газопостачанню та газифікації за контрактний місяць (лютий 2022 року) та акту приймання передачі послуги розподілу природного газу від 01.03.2022. У зазначених звітах вбачається, що станом на 01.03.2022 показники лічильників газу складають 2353642,9м.куб на лічильнику № та 180648,4м.куб на лічильнику №, які співпадають з показами зробленими на фото, що свідчить про відсутність газопостачання зі спірний період (т.2, а.с.1-13).

Як встановлено судом першої інстанції відповідач під час розгляду справи в межах підготовчого провадження підтвердив відсутність постачання природного газу відповідачу. Вказані обставини також не спростовані позивачем під час апеляційного перегляду даної справи.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до наявного в матеріалах справи листа Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ "Оператор газотранспортної системи" від 23.05.2022 №7106ВИХ-22-257, станом на 23.05.2022 газопостачання споживачів від ГРС Краматорського ЛВУМГ ТОВ "Оператор газотранспортної системи" розташованих у Донецькій та Луганській областях неможливе, внаслідок численних пошкоджень магістральних проводів, спричинених військовою агресією рф (т.1, а.с.30);

Як обґрунтовано враховано судом першої інстанції вказаний лист не містить інформації щодо дати початку неможливості такого газопостачання з вказаних підстав, що ставить під сумнів можливість забезпечення позивачем цілодобового доступу до газорозподільної системи за період березень-травень 2022 року та, як наслідок, правомірність нарахування послуги розподілу відповідачу за вказаний період.

В свою чергу, позивач під час нового розгляду справи судом апеляційної інстанції зазначив про те, що таке повідомлення є негайним повідомленням Оператора ГТС про виникнення аварії та надзвичайної ситуації, яка впливає на роботу газотранспортної та газорозподільної системи на території Донецької області, а саме - неможливість з 23.05.2022 здійснювати транспортування природного газу до точок виходу з ГТС в ГРМ. А отже стверджує про те, що газопостачання в цілому на території Донецької області та розподіл природного газу здійснювався до 23.05.2023, оскільки докази зворотного відсутні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під подання апеляційної скарги на рішення суду позивачем не було надано доказів стосовно можливості здійснення транспортування природного газу та розподілу природного газу у період до 23 травня 2022 року (у тому числі у березні 2022 року, квітні 2022 року), а також доказів стосовно неможливості транспортування природного газу внаслідок пошкоджень магістральних проводів, спричинених військовою агресією рф, саме з 23.05.2022.

Водночас, під час нового розгляду справи судом апеляційної інстанції у додаткових поясненнях від 11.01.2024 позивач посилається на опубліковане на офіційному вебсайті позивача в мережі Інтернет повідомлення для споживачів АТ "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ", в якому повідомлено про те, що у зв`язку з пошкодженням магістрального газопроводу та відсутності альтернативних джерел транспортування природного газу до Донецької області, враховуючи різке погіршення ситуації з постачанням природного газу, АТ "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" вимушено починаючі з 14.00 години 23 травня 2022 року припинити розподіл природного газу своїм споживачам.

Щодо надання додаткових доказів суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з частиною восьмою статті 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції, без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, буде вважатися порушенням положень статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені положення Господарського процесуального кодексу України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів.

Подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі № 46/603.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи судом першої інстанції в порушення приписів ч.4 ст. 80 ГПК України позивачем не було зазначено про докази, які не можуть бути подано; причини, з яких докази не можуть бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.

Водночас, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

До того ж, відповідно до частини 1 статті 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Проте, скаржником в апеляційній скарзі не наведено жодної причини об`єктивної неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції та норми, яка б забороняла йому вчиняти такі дії, не зазначено в апеляційній скарзі про відповідні докази та не викладено доводів на спростовання висновків суду першої інстанції в цій частині. Наведене виключає процесуальні підстави для дослідження їх апеляційним судом у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, посилання у суді апеляційної інстанції на додаткові докази, які не були надані суду першої інстанції та за відсутності повідомлення суду про неможливість їх подання з об`єктивних причин, не може свідчити про неповноту оцінки судом першої інстанції доказів чи невірного встановлення обставин, адже такі докази не могли бути ним враховані.

Водночас, скаржник, не заперечуючи факт не постачання відповідачу природного газу в спірний період, наголошує на тому, що незалежно від припинення газопостачання послуга розподілу підлягає оплаті з огляду на забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, посилаючись на п.9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ за змістом яких, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків припинення або обмеження розподілу природного газу за ініціативи Оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, розірвання договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Місцевим господарським судом правомірно відхилено зазначені посилання з огляду на те, що забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи здійснюється саме з метою фізичної доставки газу, постачання якого припинено, що свідчить про відсутність необхідності в отриманні зазначеної частини послуги в умовах відсутності переміщення та доставки природного газу.

При цьому слід враховувати, що за змістом статті 901 Цивільного кодексу України суть послуги, яка підлягає оплаті за договором полягає в отриманні замовником корисного ефекту від процесу певної діяльності, а не сам процес, і цей ефект є невіддільним від виконавця. Оплата здійснюється саме за отриману послугу, а не за сам факт укладення договору та саму лише діяльність виконавця, як на це помилково послався позивач.

З огляду на це, суд першої інстанції правомірно зазначив, що вартість послуги розподілу нараховується виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та відповідно включає в себе як вартість забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта так і розподіл належного споживачу природного газу. При цьому нарахування вартості за надання послуги розподілу природного газу включаючи забезпечення цілодобового доступу за відсутності самого розподілу за однією ціною не можна вважати співрозмірною справедливою ціною, особливо в умовах воєнного стану. Оскільки основна мета послуги розподілу є саме фізична доставка природного газу до межі балансової належності об`єкта споживача розрахунок вказаної послуги без врахування обставин припинення газопостачання, наслідком якого є його розподіл та доставка до об`єкта споживача, зупинення господарської діяльності відповідача, викликане такими об`єктивними обставинами як війна, не відповідає засадами цивільного законодавства справедливості, добросовісності та розумності, на яких відповідно до ч. 3 статті 509 Цивільного кодексу України має ґрунтуватися зобов`язання.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що наявною у матеріалах справи сукупністю належних та допустимих доказів підтверджено, що у спірних правовідносинах у спірний період мало місце як відсутність самого розподілу природного газу до межі балансової належності відповідача, так і взагалі можливість (навіть гіпотетична) доступу відповідача до газорозподільної системи позивача в межах приєднаної потужності, оскільки у зв`язку з агресією російської федерації проти України відповідачем була зупинена господарська діяльність.

Стосовно посилання скаржника на неврахування судом першої інстанції правових позицій, що викладені в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду 18.02.21 у справі № 922/1703/20, від 27.09.22 у справі № 914/3254/21, то у вказаних справах відповідачі, на відміну від обставин даної справи, у спірний період продовжували господарську діяльність у мирний час за наявності права споживання відповідного обсягу газу, а тому вказані правові позиції є нерелевантними до спірних правовідносин.

Як було зазначено вище, частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Закріплений законодавцем принцип справедливості, добросовісності і розумності має визнаватися не сукупністю трьох принципів, а єдиним принципом, який проявляється в єдності взаємопов`язаних трьох складових, що є традиційним для європейського приватного права.

Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту.

Під добросовісністю слід розуміти суб`єктивні уявлення конкретної особи про добросовісність її дій та об`єктивну відповідність цих дій стандартам поведінки у відповідній сфері діяльності.

Отже за своїм змістом добросовісність має одну із функцій, за якою правило, обов`язкове для сторін не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості.

Відтак, добросовісність може за даних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами.

У цьому зв`язку всі правила, які створюються сторонами чи законом підпадають під контроль судів, для того, щоб вирішити чи не призведе їх застосування в конкретній справі до несправедливих результатів. Суди приймають рішення "contra legem" (тобто, всупереч формальному, державному закону), якщо дотримання норм закону призведе до явно несправедливого щодо сторін договору результату.

Таким чином, "концепція добросовісності може використовуватися в будь-якій ситуації, щоб виправити несправедливість, яка б мала місце, якщо б застосовувалися традиційні правила".

Верховний суд неодноразово при розгляді спорів, які виникли з різного характеру та виду правовідносин наголошував на тому, що принципи цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Такі засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (постанова Верховного суду від 07.03.2023 у справі №913/864/21 (п.7.40); постанова Верховного суду від 02.03.2023 у справі №909/595/21 (п.7.41); постанова Верховного суду від 28.09.2022 у справі №904/3614/20 (п.6.30); постанова Верховного суду від 31.08.2022 у справі №910/6870/21 (п.5.2).

Виходячи із зазначеного, аналізуючи умови договору, закону, чи підзаконного нормативно-правового акту, суд має при застосуванні відповідної норми, враховуючи обставини конкретної справи в контексті вказаних принципів надати оцінку спірним правовідносинам з огляду на справедливість наслідків для сторін.

Пославшись при наданні оцінки обставинам справи на наведені положення чинного законодавства щодо засад цивільного законодавства, на яких має ґрунтуватися зобов`язання, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про необхідність врахування тих обставин, що 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, місто Краматорськ, де здійснював свою діяльність відповідач, віднесено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 починаючи з 27 квітня 2022 року. Також, згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 визначено з 24.02.2022 по 31.12.2022 територією можливих бойових дій, що підтверджується переліком.

Також, як правомірно зазначив суд першої інстанції, слід враховувати також те, що загальновідомим є той факт, що територія Донецької області з початку воєнної агресії та по теперішній час залишається територією особливо небезпечною та територією, яка зазнає значних руйнувань та наслідків незаконного вторгнення. До того ж, враховуючи стан суспільства в перші місяці озброєної агресії, коли виконання трудових, договірних обов`язків відійшло на інший план, головним стало збереження життя, евакуація та допомога в здійсненні відсічі агресора, й відповідач в таких умовах зробив все залежне від нього для забезпечення безпеки, зокрема, своїх працівників.

Надані документи та пояснення сторін підтверджують відсутність газопостачання, що в свою чергу виключає можливість надання послуги розподілу в частині безпосередньо переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. При цьому відповідно до вимог кодексу газорозподільних систем, споживач зобов`язаний здійснити повну оплату послуг розподілу, отримуючи тільки послугу з забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи необхідність в якій відпала за відсутності переміщення природного газу завдяки такому доступу, що в свою чергу в умовах воєнного стану, який призвів до зупинення виробничої діяльності підприємством, не відповідає критеріям розумності, справедливості та добросовісності.

Приймаючи до уваги особливий статус позивача як суб`єкта ринку природного газу, наділеного повноваженнями, які дають йому можливість бути обізнаним про фактичне споживання своїх послуг, про факти та обсяги санкціонованого або несанкціонованого споживання природного газу, суд правомірно врахував, що в умовах активної фази війни та, по суті, пасивної поведінки позивача за договором розподілу природного газу, прийняте на користь позивача рішення не буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

У зв`язку з чим суд правомірно зауважив, що у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускати зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У відповідності до рішення Конституційного Суду № 2-р(II)/2021 від 28.04.2021, оцінюючи частину третю статті 13 та частину третю статті 16 Кодексу на відповідність приписам частини другої статті 58 Основного Закону України, Суд констатував , що ці приписи Кодексу не визначають дій особи як правопорушення за цивільним правом або як іншу умову для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності. Оспорювані приписи Кодексу встановлюють для учасників цивільних відносин заборону порушувати межі здійснення цивільних прав, а також дають суду можливість відмовити в захисті цивільного права в разі порушення особою вимог частин другої - п`ятої статті 13 Кодексу. Тобто ці приписи Кодексу містять вказівку на юридичні наслідки дій особи, що їх не може бути кваліфіковано як умови, підстави або міри цивільно-правової відповідальності.

У свою чергу моральні засади суспільства у цивільному праві віддзеркалюють ту систему усталених поглядів, яка склалася у свідомості людей на основі їхніх уявлень про добро, людяність, гідність, совість, справедливість.

Керуючись цими фундаментальними нормами - принципами, суд першої інстанції правомірно зазначив, що в умовах воєнних дій в зоні знаходження відповідача, повної обізнаності позивача з фактом невикористання відповідачем природного газу та, як наслідок, не споживання послуг позивача, не є справедливим задоволення вимог останнього лише на підставі підзаконних норм, які фактично заформалізовані та мають сенс для договірної дисципліни сторін у мирний час.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 - без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.01.2024.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель