номер провадження справи 14/30/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 Справа № 908/2828/19 (918/995/23)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу № 908/2828/19 (918/995/23)

за позовом Філії «Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», код ЄДРПОУ ВП 05425046 (місто Вараш, Рівненська обл., 34400)

до відповідача Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор, (Дніпровське шосе, 3, м. Запоріжжя, 69600)

про стягнення 44 870,64 грн.

в межах справи № 908/2828/19

про банкрутство Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор, (Дніпровське шосе, 3, м. Запоріжжя, 69600)

розпорядник майна Гусар Іван Олексійович (вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 40, офіс 1005, м. Київ, 03035)

без повідомлення (виклику) учасників справи

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Рівненська атомна електрична станція звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ПрАТ Запоріжтрасформатор про стягнення 44 870,64 грн. штрафу та пені.

В обґрунтування підстави звернення з позовом до суду позивач зазначив неналежне виконання відповідачем зобов`язань, порушення строків поставки за договором поставки № 53-122-01-23-12827 від 19.01.2023.

Позов заявлено на підставі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193, 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/995/23, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.10.2023 справу № 918/995/23 за позовом ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатомв особі Відокремленого підрозділу Рівненська атомна електрична станція до ПрАТ Запоріжтрансформатор передано на розгляд Господарського суду Запорізької області у межах справи № 908/2828/19 про банкрутство ПрАТ Запоріжтрасформатор.

06.11.2023 справа № 918/995/23 надійшла до Господарського суду Запорізької області.

За результатами автоматизованого розподілу, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.11.2023, розгляд справи (єдиний унікальний номер 918/995/23) за зазначеним позовом визначено судді Сушко Л.М.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.10.2019 (суддя Сушко Л.М.) відкрито провадження у справі №908/2828/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор, 69600, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 3, , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича (свідоцтво №143 від 15.04.2013 року, адреса: 03035, м. Київ, вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 40, офіс 1005, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Запоріжтрасформатор здійснено 18.10.2019 (номер публікації 63742).

За положеннями ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства унормований порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник, та встановлено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 13.11.2023 позовну заяву Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Рівненська атомна електрична станція" до відповідача Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор, про стягнення 44 870,64 грн. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2828/19 (918/995/23) в межах справи № 908/2828/19 про банкрутство ПрАТ Запоріжтрасформатор, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/2828/19 (918/995/23).

Також ухвалою суду від 13.11.2023 запропоновано відповідачу відповідно до ст. 165 ГПК України, надати відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.

Запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем.

Запропоновано відповідачу надати відповідно до ст. 167 ГПК України, заперечення разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані відповідачем.

28.11.2023 судом отримано відзив на позовну заяву від ПрАТ «Запоріжтрасформатор». Відповідач заявлені вимоги визнає, проте просить суд на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України зменшити розмір належної на користь позивача неустойки до 10 % заявленої суми, а саме пені 2279,42 грн., штрафу 2214,14 грн. В обґрунтування позиції вказує, що підприємство здійснює виробничу діяльність у м.Запоріжжі, яке протягом повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, будучи прифронтовим містом, потерпає від обстрілів та їх постійних загроз. Зокрема, 02.12.2022 в період з 02:14 по 02:16 було здійснено цільовий обстріл території ПрАТ «ЗТР», в результат чого знищеного та пошкоджено приміщення та майно підприємства, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань. Наслідки обстрілу і по цей час негативно впливають на роботу підприємства. Місто Запоріжжя, яке є адміністративним центром Запорізької області, відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, з 01.01.2023 офіційно визнано територією можливих бойових дій. При цьому, в місті постійно лунають повітряні тривоги, протягом яких мешканці місті та працівники товариства перебувають у вкриттях. Так, за період з 19.01.2023 по 26.06.2023 в Запорізькій області повітряна тривога оголошувалась 708 разів, а загальний час тривалості склав 650,1 години. Під час перебування в укриттях працівники товариства не можуть з об`єктивних причин виконувати свої посадові обов`язки, а товариство з незалежних від нього причин не може виконувати раніше встановлені графіки виробництва та поставки продукції. Відповідач з посиланням на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/407/18, від 16.10.2019 у справі №904/4285/18, від 18.02.2020 у справі №920/694/19 просить зменшити розмір неустойки.

11.12.2023 від ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач акцентує увагу, що договір поставки укладено сторонами 19.01.2023, тобто через 28 днів після теракту про який зазначає відповідач. Також просить врахувати, що він є Державним підприємством від імені якого діє відокремлений підрозділ. Підприємство утворено з метою виробництва електричної енергії, забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного енергопостачання суб`єктів господарювання та населення. Тобто, виробництво електричної енергії є фактично єдиним завданням компанії та всіх її підрозділів, в тому числі і відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція». Крім того, «Енергоатом» входить до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Позивач неодноразово звертався до відповідача (листи від 06.04.2023, від 12.05.2023) щодо прискорення поставки продукції, оскільки вона передбачалась для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 4 відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», що в період повномасштабної війни дуже важливо не тільки для підприємства позивача, а й для всієї країни в цілому.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

13.12.2023 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

18.01.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про заміну позивача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» правонаступником філією «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Відповідно до ухвали суду від 19.01.2024 заяву задоволено, здійснено процесуальне правонаступництво шляхом заміни позивача - Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» його правонаступником філією «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», код ЄДРПОУ ВП 05425046.

Філію «Відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», код ЄДРПОУ ВП 05425046 залучено позивачем до участі у справі .

Рішення прийнято у справі 24.01.2024.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

19.01.2023 між Держаним підприємством національна атомна енергогенеруюча компанія «Енаргоатом» (замовник) від імені якої діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» та Приватним акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» укладено договір поставки № 53-122-01-23-12827 (далі за текстом Договір поставки), за умовами якого (п. 1.1) відповідач зобов`язався поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до даного Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору предметом поставки по даному договору є продукція: 31160000-5, частини електродвигунів, генераторів і трансформаторів, яка передбачена специфікацією № 1 (додаток № 1 до даного договору).

Ціна продукції, що поставляється за договором складає 720 322,30 грн, крім ПДВ- 144 064,46 грн. Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 864 386,76 грн (п.п. 2.1, 2.2 Договору в редакції додаткової угоди від 03.08.2023).

Згідно з п. 3.1 Договору поставки продукція поставляється постачальником у 2023 році в строк до 20.05.2023. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно «Інкотермс-2010». Місце поставки та вантажоодержувач 34400, м.Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до п. 8.4. Договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

З метою приведення умов договору поставки до чинних норм Закону, сторони підписали додаткову угоду №1 від 03.08.2023 до договору поставки № 53-122-01-23-12827 від 19.01.2023, якою погодили збільшення суми договору та виклали п. 2.2 договору в новій редакції.

Відповідно до видаткової накладної № 085526/085514 від 05.06.2023 продукція на загальну суму 413 829 грн (згідно з коригуючою накладною № 1 від 03.08.2023) поставлена відповідачем 08.06.2023; відповідно до видаткової накладної № 085652/085514 від 16.06.2023 продукція на загальну суму 134 252,04 грн (згідно з коригуючою накладною № 1 від 03.08.2023) поставлена відповідачем 19.06.2023; видаткової накладної № 085684/085514 від 23.06.2023 продукція на загальну суму 316 305,72 грн поставлена відповідачем 26.06.2023.

Факт оплати за поставлену продукцію сторонами не оспорюється.

За умовами п. 9.1 договору поставки у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад 30 днів, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у 7% від вказаної вартості.

У зв`язку з порушенням строків поставки позивач направив на адресу ПрАТ «Запоріжтрансформатор» претензії № 11385/001-юр від 13.06.2023 та № 13573/001-юр від 14.07.2023 про сплату штрафних санкцій.

Відповідач вищезазначені претензії отримав та направив свої відповіді на них № 1/20-04-1406 від 14.06.2023 та №1/05-рн-1108/23 від 11.08.2023, якими повідомляв про об`єктивні причини затримки поставки через часті повітряні тривоги та виклав пропозицію продовжити строк постачання.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині своєчасної поставки товару, стала підставою звернення позивача до суду про стягнення пені в розмірі 22 729,24 грн та штрафу в розмірі 22 141,40 грн.

Дослідивши обставини справи та надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Правовідносини сторін є господарськими, що випливають з договору поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Аналогічні положення закріплені в ст. 509 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України (далі за текстом ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 цієї ж норми Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 ГК України загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Специфікацією № 1 на поставку продукції до Договору поставки № 53-122-01-23-12827 від 19.01.2023, що є невід`ємним додатком № 1 до цього договору, визначена кількість та асортимент продукції, що підлягає поставці за договором № 53-122-01-23-12827 від 19.01.2023.

Якість та комплектність продукції визначені технічною специфікацією (додаток №2 до Договору).

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством (ч. 2 ст. 267 ГК України).

Також, подібне унормовано ч. 1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Сторонами обумовлений термін поставки до 20 травня 2023 року (п. 3.1 договору поставки).

При цьому, відповідно до п. 8.4. договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

До матеріалів справи позивачем надано копії видаткових накладних: №085526/085514 від 05.06.2023 на суму 344 857,50 грн, підписаної отримувачем 08.06.2023, видаткової накладної № 085652/085514 від 16.06.2023 на суму 111 876,70 грн, підписаної отримувачем 19.06.2023, видаткової накладної №085684/085514 від 23.06.2023, підписаної отримувачем 26.06.2023, а також копії коригуючих видаткових накладних від 03.08.2023 : до видаткової накладної №085526/085514 від 05.06.2023 на суму 413 829 грн, та до видаткової накладної № 085652/085514 від 16.06.2023 на суму 134 252,04 грн.

Отже, виходячи з умов Договору та фактичних дат поставки, суд робить висновок, що відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання за договором в частині своєчасної поставки продукції обумовленою датою є 20.05.2023.

Фактично продукцію поставлено частинами 08.06.2023 на суму 413 829 грн, 19.06.2023 на суму 134 252,04 грн, 26.06.2023 на суму 316 305,72 грн.

За видаткової накладної № 085526/085514 від 05.06.2023 на суму 413 829 грн (згідно з коригуючою накладною № 1 від 03.08.2023) прострочення поставки складає 18 днів, за видатковою накладною №085652/085514 від 16.06.2023 на загальну суму 134 252,04 грн (згідно з коригуючою накладною № 1 від 03.08.2023) прострочення складає 29 днів; за видатковою накладною № 085684/085514 від 23.06.2023 на суму 316 305,72 грн прострочення складає 36 днів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За несвоєчасну поставку товару позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 22 729,24 грн та штраф в розмірі 22 141,40 грн.

За умовами п. 9.1 Договору поставки за порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожний день прострочення, при цьому у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що при порушенні зобов`язання настають правові наслідки, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.230 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки пені та штрафу, суд встановив, що вони є вірними. Пеня складає - 22 729,24 грн, штраф 22 141,40 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення неустойки до 10% з підстав об`єктивної неможливості своєчасного виконання зобов`язання з поставки товару. Крім того посилається на незначне прострочення поставки ПрАТ Запоріжтрансформатор, відсутність доказів понесених позивачем збитків, наявність постійних загроз здійснення обстрілів у період виконання зобов`язань за договором, а також не те що стягнення пені та штрафу не є основним доходом позивача і не може впливати на його господарську діяльність, при зменшенні розміру неустойки позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі.

На підтвердження клопотання надано лист Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення № 769/03-02 від 01.08.2023 про час, дати та тривалість сигналу «Повітряна тривога» в період з 01.09.2022 по 27.07.2023, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач заперечив з приводу заявленого клопотання та вважає, що його доводи та твердження є виключно формальною незгодою з позовними вимогами. Проте як, він Державним підприємством від імені якого діє відокремлений підрозділ. Підприємство утворено з метою виробництва електричної енергії, забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного енергопостачання суб`єктів господарювання та населення. Тобто, виробництво електричної енергії є фактично єдиним завданням компанії та всіх її підрозділів, в тому числі і відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція». Крім того, «Енергоатом» входить до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

З приводу клопотання про зменшення неустойки до 10 % та задоволення вимог на суму 2 279,42 грн пені та 2 214,14 грн штрафу, суд зазначає про наступне.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався на підставі Указів Президента України. Востаннє, Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для не виконання зобов`язань, а обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання та військовими діями.

При цьому, суд зазначає, що неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення.

Основними засадами цивільних правовідносин є справедливість, добросовісність, розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

У відповідності до наведених правових норм інститут зменшення неустойки (пені та штрафу) є механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Він покликаний протидіяти необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої. Цей інститут спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності і балансу інтересів сторін. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

З наявних у матеріалах справи документів суд приходить до висновку про те, що наразі існують об`єктивні обставини, які в сукупності свідчать про те, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великі, враховуючи відсутність спричинення збитків кредитора. Їх сплата не відповідатиме принципам розумності, добросовісності, справедливості цивільного законодавства. Стягнення пені у заявленому розмірі призведе до порушення балансу майнових інтересів сторін зобов`язання, спотворить мету неустойки, перетворивши її зі стимулу належного виконання зобов`язань на спосіб отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, ставши при цьому невиправданим тягарем для боржника (відповідача).

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Окрім цього, закріпивши принцип свободи договору у Цивільному кодексі України, законодавець також визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, зокрема, всупереч принципам справедливості, добросовісності, розумності.

Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги всі обставини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймає до уваги, що:

1) поставка товару за договором здійснена в повному обсязі та основна заборгованість за договором відсутня;

2) допущено незначне прострочення поставки;

3) відсутність доказів завдання позивачу збитків несвоєчасним виконання умов договору з поставки товару;

4) відповідач перебуває в процедурі розпорядження майном, щодо ПрАТ Запоріжтрансформатор, відкрито провадження у справі про банкрутство, стягнення 100% штрафних санкцій потягне за собою збільшення загального розміру заборгованості, що в свою чергу може мати негативні наслідки у справі про банкрутство та несприятиме відновленню платоспроможності відповідача;

5) здійснює виробничу діяльність у прифронтовому місті Запоріжжі, яке протягом повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, потерпає від обстрілів та їх постійних загроз;

6) тривалість та частота «повітряних тривог» за період з 19.01.2023 по 26.06.2023 в Запорізькій області, яка складає 708 разів, загалом 650,1 години, що з об`єктивних причин потягло невиконання працівниками заводу посадових обов`язків через перебування в укриттях.

Судом також враховано, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Також, суд вважає, що питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного виконання договірних зобов`язань та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності, є загальновідомим та нормативно врегульованим.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Позивач у заяві не наводить даних про спричинені йому збитки невиконанням термінів поставки товару позивачем.

Також суд вважає посилання позивача на те, що договір №52-122-01-23-12827 від 19.01.2023 був укладений за результатами закупівлі згідно з Законом України «Про публічні закупівлі», не впливає на встановлені обставини та підстави порушення строків поставки відповідачем.

Отже, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки на 50% від заявленої суми 44 870,64 грн. Таке зменшення суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача: пені в сумі 11 364,62 грн, штрафу 11 070,70 грн. В іншій частині позову суд відмовляє у зв`язку з зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, суд зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор, (Дніпровське шосе, 3, м. Запоріжжя, 69600) на користь Філії «Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», код ЄДРПОУ ВП 05425046 (місто Вараш, Рівненська обл., 34400) пеню в розмірі 11 364 (одинадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн 62 коп. та штраф в розмірі 11 070 (одинадцять тисяч сімдесят) грн. 70 коп. Видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор, (Дніпровське шосе, 3, м. Запоріжжя, 69600) на користь Філії «Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», код ЄДРПОУ ВП 05425046 (місто Вараш, Рівненська обл., 34400) судовий збір у розмірі 2 684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. Видати наказ.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту за правилами, визначеними ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення оформлено та підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 24.01.2024 року .

Суддя Л.М. Сушко