ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.01.2024 Справа № 917/483/23

Суддя господарського суду Полтавської області Безрук Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023)

та заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 12 від 01.01.2024)

про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником, у справі

за позовною заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"

про стягнення 1 554 148,50 Євро

зацікавлені особи: Приватне акціонерне товариство "Нафтогазвидобування"

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна

за участю представника ПАТ "Нафтогазвидобування" - Пінчук-Ніколайчук Ю. В.;

від інших учасників справи представники не з`явилися

встановив:

До суду надійшли заява від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023) та заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 12 від 01.01.2024) про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 15 000 000,00 грн, що належать Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" - особі, яка має заборгованість перед боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", в рахунок погашення заборгованості перед Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 25.04.2023 у справі № 917/483/23.

Ухвалами від 17.01.2024 суд призначив розгляд вказаних заяв у судове засідання на 25.01.2024 о 13:10 год. та о 14:00 год.

Про час та місце розгляду заяв учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 17.01.2024 про доставку ухвал суду від 17.01.2024 в їх електронні кабінети у системі «Електронний суд».

Враховуючи, що вказані заяви подані щодо вимог одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача, заявлені вимоги стосуються однієї і тієї ж зацікавленої особи - Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" та одного і того ж Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, а вимоги заяв пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, суд ухвалою від 25.01.2024 об`єднав в одне провадження розгляд вказаних заяв на підставі ст. 173 ГПК України.

Також у заяві від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023) заявник прохає заборонити Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" вчиняти будь-які дії щодо погашення заборгованості в розмірі 15000000,00 грн перед ТОВ Сервіс Ойл за рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 та зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

У заяві від 29.12.2023 (вхід. № 12 від 01.01.2024) заявник прохає заборонити Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" вчиняти будь-які дії щодо погашення заборгованості в розмірі 15 000 000,00 грн перед ТОВ Сервіс Ойл за рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 та зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Боржник відзив на заяву не надав.

Приватний виконавець подав заяву від 24.01.2023 про розгляд заяв без його участі.

Приватне акціонерне товариство "Нафтогазвидобування" у поясненнях від 23.01.2024 проти задоволення заяв заперечує, посилаючись на те, що визначена заборгованість ПрАТ Нафтогазвидобування перед ТОВ Сервіс Ойл за договором № 2616-НГД та підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 і рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 на цей час відсутня.

В судовому засіданні 25.01.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частини ухвали згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Господарський суд Полтавської області у справі № 917/483/23 прийняв рішення від 25.04.2023 (т. 1, а.с. 142-147) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" 1 504 500,00 Євро - основного боргу, 49 648,50 Євро - заборгованості за процентами, 459 558 грн 61 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Це рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 18.05.2023.

На виконання вказаного рішення Господарський суд Полтавської області видав відповідний наказ від 31.05.2023 № 917/483/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" 1 504 500,00 Євро - основного боргу, 49 648,50 Євро - заборгованості за процентами, 459 558 грн 61 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору (т. 1, а.с. 153).

За заявою стягувача Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна постановою від 19.06.2023 відкрив виконавче провадження № 72068063 з виконання наказу від 31.05.2023 № 917/483/23 (т. 1, а.с. 178-179).

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна зверталася до суду з заявою (т.1 а.с.158-162) про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 10289477,33 грн, що належать Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" - особі, яка має заборгованість перед боржником на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 72068063.

Ухвалою від 14.09.2023 (том 2, а.с. 115-119) суд відмовив Приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Гуріній Тетяні Вікторівні у задоволенні вказаної заяви про звернення стягнення на грошові кошти, оскільки вказане рішення суду у справі № 910/14493/22 на той час не набрало законної сили в зв`язку з відкриттям апеляційного провадження щодо нього.

07.09.2023 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна в порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України звертався до суду з заявою (т. 2, а.с. 27-29) з урахуванням змін, викладених у заяві від 15.09.2023 (т.2 а.с.138-140) про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 10190341,31 грн, які належать ПрАТ "Нафтогазвидобування" () та яке має заборгованість перед ТОВ «Сервіс Ойл», на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 72068063.

Ухвалою від 21.09.2023 (том 2, а.с. 202-207) в цій справі суд відмовив Приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Гуріній Тетяні Вікторівні у задоволенні заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі № 910/5525/23 відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва віл 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 до 10.01.2024.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 (т.3 а.с.224-230) ухвала Господарського суду Полтавської області від 21.09.2023 у цій справі залишена без змін.

29.12.2023 до суду надійшла заява від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 15 000 000,00 грн, що належать Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" - особі, яка має заборгованість перед боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", в рахунок погашення заборгованості перед Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 25.04.2023 у справі № 917/483/23.

В обґрунтування заяви від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023) Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" посилається на те, що

- рішенням Господарського суду міста Києва в справі № 910/5525/23 від 10.07.2023 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" основну суму заборгованості у розмірі 40 158 980 грн 55 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 602 384 грн 71 коп.;

- рішення Господарського суду міста Києва в справі № 910/5525/23 від 10.07.2023 набрало законної сили 01.08.2023;

- ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі № 910/5525/23 відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 до 10.01.2024.

01.01.2024 до суду надійшла заява від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 15000000,00 грн, що належать Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" - особі, яка має заборгованість перед боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", в рахунок погашення заборгованості перед Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 25.04.2023 у справі № 917/483/23.

В обґрунтування цієї заяви Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" посилається на те, що

- рішенням Господарського суду міста Києва в справі № 910/14493/23 від 18.07.2023 (з урахуванням ухвали господарського суду від 16.08.2023р. про виправлення помилки) стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" 17 667 666 грн 17 коп. заборгованості, 7 830 430 грн 88 коп. переоцінки вартості виконаних робіт, 763 485 грн 92 коп. інфляційних втрат, 826 610 грн 56 коп -. 3 % річних, 1 грн 00 коп. пені, 510 322 грн 38 коп. судового збору та відстрочено виконання цього рішення строком на шість місяців до 18.01.2024;

-рішення Господарського суду міста Києва в справі № 910/14493/23 від 18.07.2023 набрало законної сили 03.10.2023.

Також у вказаних заявах заявник повідомив, що на день подання заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь кредитора за виконавчим документом не погашалась та становить 1 504 500,00 Євро - основного боргу, 49 648,50 Євро - заборгованості за процентами, 459 558 грн. 61 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Обґрунтовуючи заяву, заявник повідомив, що на кошти боржника накладено арешт в межах кримінального провадження №0000098 та дозволено з рахунків на яких наявні кошти здійснювати сплату соціальних виплат, оплати заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язків платежів (ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 28.06.2022 та від 19.07.2022 в справі № 554/2088/22 , том 1, а.с. 211-217, том 2, а.с. 52-53). Також наявність рухомого майна у боржника на яку у відповідності до чинного законодавства, постановою про арешт майна боржника від 19.06.2023 ВП № 72068063 накладено арешт, проте це майно вже перебуває в арешті до 09.12.2027, накладеному в межах кримінального провадження, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна (том 1, а.с. 205-210). На підставі інформації отриманої з Єдиного реєстру нерухомого майна встановлено, що у боржника на праві приватної власності відсутнє нерухоме майно.

При розгляді заяв суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1, 4 та 5 статті 53 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інший спосіб, а також на майно та кошти, що належить боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику (частина 1). Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (частина 2). Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих (частина 3). На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (частина 4).

Відповідно до правової позиції Велика Палата Верховного Суду, висловлену у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19 особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 12 травня 2021 року у справі N 910/8613/19, про те, системний аналіз приписів статей 53, 56 Закону України "При виконавче провадження" та статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

При цьому, за своєю правовою природою положення вказаних статей не є імперативними, судова дискреція, в даному випадку, передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням всіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу.

З огляду на положення вказаних норм, під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до статті 336 ГПК України, предметом дослідження суду, у даному випадку, має бути факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, які відповідають вимогам cтатей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення.

Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у даній категорії справ щодо застосування положень статті 336 ГПК України висловлена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №925/1048/17, від 11.09.2019 у справі №902/1260/15, від 01.08.2019 у справі №927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 22.07.2021 у справі № 905/1642/19 (п. 56) сформована правова позиція про те, що подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

Спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент звернення особи із заявою в порядку статті 336 ГПК України боржник мав заборгованість перед кредитором, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначає заявник, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на момент такого звернення - постанова Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 серпня 2021 року.

Як свідчить Єдиний державний реєстр судових рішень, Господарський суд міста Києва у справі за № 910/5525/23 виніс рішення від 10.07.2023 (рядок доступу: https://reestr.court.gov.ua/Review/112143647) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" (ідентифікаційний код 32377038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс ойл" (ідентифікаційний код 38516938) основної суми заборгованості у розмірі 40 158 980 грн 55 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 602 384 грн 71 коп. (т.2 а.с.80-86, 183-190).

Як вказано у Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 набрало законної сили 01.08.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 відстрочено виконання вказаного рішення суду у справі № 910/5525/23 до 10.01.2024 (т.2 а.с. 141-143, 171-175; рядок доступу: reestr.court.gov.ua/Review/112270363).

Як свідчить Єдиний державний реєстр судових рішень, Господарський суд міста Києва у справі за № 910/14493/22 виніс рішення від 18.07.2023 (рядок доступу: https://reestr.court.gov.ua/Review/112458159) (з врахуванням ухвали від 16.08.2023 про виправлення помилки; reestr.court.gov.ua/Review/112844737) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" (ідентифікаційний код 32377038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс ойл" (ідентифікаційний код 38516938) 17 667 666 грн 17 коп. заборгованості, 7 830 430 грн 88 коп. переоцінки вартості виконаних робіт, 763 485 грн 92 коп. інфляційних втрат, 826 610 грн 56 коп. 3 % річних, 1 грн 00 коп. пені, 510 322 грн 38 коп. судового збору; а також відстрочив виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 строком на шість місяців до 18.01.2024.

Предметом судового розгляду у вказаній справі була заборгованість Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс ойл" за договором № 2616-НГД від 04.07.2017.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 в справі № 910/14493/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва в справі № 910/14493/23 від 18.07.2023 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.12.2023 касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 закрито.

Статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно частин 1 - 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У п. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У п. 6 ч.1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження вказано, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. У цьому випадку, відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії зазначених обставин.

Натомість відстрочення рішення суду унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Отже, за наявності судових рішень про відстрочення виконання рішення не могло бути проведено звернення стягнення на кошти іншої особи для виконання рішення у справі 917/483/23 до закінчення строку відстрочення виконання 1) рішення у справі 910/5525/23 - до 10.01.2024, 2) рішення у справі № 910/14493/22 - до 18.01.2024.

При розгляді заяв Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023) та від 29.12.2023 (вхід. № 12 від 01.01.2024), поданих на підставі статті 336 ГПК України, суд встановлює наявність правових підстав для звернення стягнення на кошти іншої особи станом на дату розгляду цієї заяви.

У ч. 8 ст. 336 ГПК України зазначено, що у разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПрАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс Ойл основну суму заборгованості у розмірі 40158980, 55 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 602384, 71 грн в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/5525/23 стягнуто з ПАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс Ойл 14 002,34 грн витрат на правничу допомогу.

Таким чином, загальна сума яка підлягає сплаті ПАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс Ойл по справі № 910/5525/23 складає 40 775 367,60 гривень.

ПАТ НАФТОГАЗВИДОБУВАННЯ у поясненнях від 23.01.2024 повідомило суд про відсутність заборгованості перед ТОВ Сервіс Ойл згідно рішення Господарського суду міста Києва від 10 липня 2023 року №910/5525/23, в підтвердження чого надало до матеріалів справи наступні документи:

- лист ТОВ Сервіс Ойл від 13 листопада 2023 року за №09/379 про зарахування однорідних зустрічних вимог, який підтверджує що починаючи із 14 листопада 2023 року сума, яка підлягає стягненню з ПрАТ НАФТОГАЗВИДОБУВАННЯ на користь ТОВ Сервіс Ойл, по рішенню Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 складає 23 128 199,13 гривень (40 775 367,60 17 647 168,47);

- платіжну інструкцію № 75701 від 30.11.2023 про сплату 6 693 163,43грн.

- платіжну інструкцію № 75751 від 10.01.2024 про сплату 16 421 033,36 грн;

- платіжну інструкцію № 75752 від 10.01.2024 про сплату 14 002,34грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22, стягнуто з відповідача на користь позивача 17 667 666,17 грн заборгованості, 7 830 430,88 грн переоцінки вартості виконаних робіт 763 485,92 грн інфляційних втрат, 826610,56 грн 3 % річних, 1,00 грн пені, 510 322,38 грн судового збору.

Таким чином, загальна сума яка підлягає сплаті ПАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс Ойл по справі № 910/14493/22 складає 27 598 516, гривень.

ПАТ НАФТОГАЗВИДОБУВАННЯ у поясненнях від 23.01.2024 повідомило суд про відсутність заборгованості перед ТОВ Сервіс Ойл згідно рішення Господарського суду міста Києва № 910/14493/22, в підтвердження чого надало до матеріалів справи наступні документи:

- платіжну інструкцію № 80409 від 18.01.2024 про сплату 17667666,17 грн;

- платіжну інструкцію № 80410 від 18.01.2024 про сплату 4035249,85грн;

- платіжну інструкцію № 80411від 18.01.2024 про сплату 3795181,03 грн;

- платіжну інструкцію № 80408 від 18.01.2024 про сплату 2100419,86 грн.

Зазначені докази свідчать про погашення заборгованості ПАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс Ойл згідно рішення у справі № 910/5525/23 та у справі № 910/14493/22 у строки, на які було відстрочено виконання цих рішень .

З огляду на викладене, матеріалами справи не підтверджено на цей час наявність заборгованості ПАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс Ойл згідно рішення у справі № 910/5525/23 та у справі № 910/14493/22.

Тому відсутні підстави для звернення стягнення на кошти ПАТ Нафтогазвидобування.

Отже, суд відмовляє у задоволенні заяв Акціонерного товариства "Райффайзен Банк від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023) та від 29.12.2023 (вхід. № 12 від 01.01.2024).

Керуючись ст. 336, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 16811 від 29.12.2023) про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником.

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 29.12.2023 (вхід. № 12 від 01.01.2024) про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складений: 25.01.2024.

Суддя Т. М. Безрук