ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. Справа №914/2007/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 02.10.2023 (вх. №01-05/3032/23 від 04.10.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2023

у справі №914/2007/23 (суддя Ю.О. Сухович)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи підприємець Боянівського Юрія Ярославовича, м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення 4 381, 59 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до фізичної особи підприємця Боянівського Юрія Ярославовича про стягнення 4 381,59 грн заборгованості за електричну енергію.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач поставлену йому електроенергію за період січень 2022 січень 2023 не оплатив, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви заборгованість становить 4 381,59 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2023 у справі № 914/2007/23 позов задоволено. Присуджено до стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут 4381,59 грн заборгованості за електричну енергію та 2 684,00 грн судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості за споживання електричної енергії у період з 01.01.2022 по 01.01.2023 відповідачем спожито 800,00 кВт/год у сумі 4 381,59 грн, а отже вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Не погодившись з вказаними рішенням, ФОП Боянівський Юрій Ярославович звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 02.10.2023 (вх. №01-05/3032/23 від 04.10.2023) у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2023 у справі № 914/2007/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що судом першої інстанції не прийнято відзив, не надсилалась кореспонденція на адресу скаржника та позивачем не надсилалась позовна заява із додатками до неї. Також зазначає, що позивачем не надано розрахунку нарахованої електроенергії.

10.11.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут надійшов відзив №5530/г від 07.11.2023 (вх. №01-04/7334/23) на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідач приєднався до публічного договору позивача про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (надалі - договір) шляхом споживання електричної енергії споживачем на умовах комерційної пропозиції № 3, яка є додатком 2 до цього договору, що розміщені на офіційному веб-сайті ТзОВ Львівенергозбут (постачальник) - www.lez.com.ua. Обсяг спожитої відповідачем електроенергії за спірний період січень 2022 січень 2023 становить 800 кВт/год., що підтверджується актами приймання-передачі, які підписані між ТзОВ Львівенергозбут та оператором системи розподілу ПрАТ Львівобленерго. Однак, поставлену електроенергію відповідачем не оплачено, у звязку із чим виникла заборгованість у сумі 4 381,59 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2023 справу №914/2007/23 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2023 (колегією суддів у складі: Бонк Т.Б. (головуючий суддя), Бойко С.М., Якімець Г.Г.) відкрито апеляційне провадження у справі №914/2007/23 за апеляційне провадження за апеляційною скаргою Боянівського Юрія Ярославовича б/н від 02.10.2023 (вх. суду від 04.10.2023 №01-05/3032/23) з урахуванням доповнень та змін до апеляційної скарги б/н від 24.10.2023 (вх. суду від 25.10.2023 №01-04/6996/23). Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

25.10.2023 апелянтом подано заяву б/н від 24.10.2023 про доповнення та зміни апеляційної скарги. З приводу подання вказаної заяви судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналізом поданих скаржником письмових пояснень встановлено, що такі містять доводи та обґрунтування апеляційних вимог, які не зазначалися в поданій апеляційній скарзі, а відтак за своїм правовим змістом є доповненням до раніше поданої апеляційної скарги.

Враховуючи те, що скаржником пропущено встановлений строк на доповнення апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про залишення таких без розгляду.

Відводів суддям в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Згідно з п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. (далі - Правила), договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 7 вказаної постанови НКРЕКП вказаний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідач приєднався до публічного договору позивача про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом споживання електричної енергії споживачем на умовах комерційної пропозиції № 3 (далі - Комерційна пропозиція), яка є додатком 2 до цього договору, що розмішені на офіційному веб-сайті ТзОВ Львівенергозбут (постачальник) - www.lez.com.ua.

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 4.1. договору для забезпечення безперервного надання послуг з постачання електричної енергії споживачу постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечить задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем.

Пунктом 5.1. договору закріплено, що споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

У графі Ціна комерційної пропозиції Універсальна- 3 (непобутові) від 10.12.2021 (надалі - комерційна пропозиція), що є додатком №2 до договору, вказано, що ціна сформована відповідно до Порядку формування цін на універсальні послуги (затверджений постановою НКРЕКП №1177 від 05.11.2018р. із змінами та доповненнями).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.8. договору).

Відповідно до пункту 5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені комерційною пропозицією.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені комерційною пропозицією.

Пунктом 4.12 Правил передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 11 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р., до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (тобто оператор системи розподілу - ПрАТ Львівобленерго, до мереж якого приєднані електроустановки боржника).

Згідно цієї комерційної пропозиції, остаточний рахунок за розрахунковий період надається не пізніше 8 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку. Розрахунковий період календарний місяць (з першого по останнє число місяця (включно)). Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Відповідно до п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (тобто оператор системи розподілу ПрАТ Львівобленерго, до мереж якого приєднані електроустановки позивача).

ТзОВ Львівенергозбут виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області. Перелік постачальників універсальних послуг визначений у додатку 3 до Методичних рекомендацій затверджених постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 (знаходиться у відкритому доступі).

ПрАТ Львівобленерго, як оператором системи розподілу, та ТзОВ Львівенергозбут, як електропостачальником, за період січень 2022 січень 2023, складено Акти приймання - передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії Дрогобицьким центром обслуговування клієнтів, згідно з якими останнім за період з 01.01.2022 по 31.01.2023 року спожито електричну енергію у кількості 800,00 кВт/год. Вказані акти підписано начальником Дрогобицького центру обслуговування клієнтів ТзОВ Львівенергозбут та оператором системи розподілу ПрАТ Львівобленерго та скріплено їх печатками.

Згідно з рахунками на електричну енергію за період січень 2022- січень 2023 вартість поставленої позивачем відповідачу електричної енергії за вказаний період з складає 4 381,59 грн.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань з повної та своєчасної оплати за електроенергію в добровільному порядку, позивач для відновлення своїх порушених прав звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4 381,59 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

В силу положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарський кодексом України.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно пунктів 3.1.5., 3.1.7., 3.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до публічного договору розробленого електропостачальником на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті.

Згідно із статтею 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання; до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг (положення пп. 1.1.2. п. 1.1. Розділу і Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 (надалі Правила)).

Згідно частин 1, 2 статті 62 Закону України Про ринок електричної енергії з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України Про ринок електричної енергії та пункту 5.3.3 ПРРЕЕ універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності; в укладенні договору постачання електричної енергії.

У відповідності до п. 5.3.2 ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг зобов`язаний, зокрема:

3) надавати універсальні послуги в установленому законодавством порядку виключно споживачам, які відповідно до законодавства мають право на їх отримання, та на умовах публічного договору приєднання, розробленого на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг;

4) надавати універсальні послуги виключно за місцем провадження господарської діяльності;

12) оприлюднювати та оновлювати на своєму власному веб-сайті: Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; інформацію про умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника; ціни на універсальні послуги (не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування).

Згідно п. 5.5.5 споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема:

1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів);

2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Як встановлено судом першої інстанції, Фізична особа-підприємець Боянівський Юрій Ярославович (споживач) приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії споживачу (договір), на умовах Комерційної пропозиції від 10.12.2021 Універсальна 3 (непобутові), яка є додатком 2 до цього договору, що розміщені на офіційному веб-сайті ТзОВ Львівенергозбут (постачальник) - www.lez.com.ua.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до рахунків на електричну енергію за період з 01.01.2022 по 01.01.2023 та актами приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії Дрогобицьким центром з обслуговування клієнтів підтверджується, що за період з 01.01.2022 по 01.01.2023 відповідачем спожито 800,00 кВт/год загальною вартістю 4 381,59 грн.

Згідно із супровідним листом за вих.№4289/г від 01.09.2023 (вх.№21365/23 від 04.09.2023) долученим позивачем у суді першої інстанції, приміщення за адресою: Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Шульца, будинок 4, квартира 2, до якого постачалась електрична енергія, виведено із житлового фонду міста та переобладнано у стоматологічний кабінет, який використовувався відповідачем.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості за споживання електричної енергії у період з 01.01.2022 по 01.01.2023 відповідачем спожито 800,00 кВт/год у сумі 4 381,59 грн, а отже вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо не прийняття відзиву та не надіслання судової кореспонденції судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що надісланий ним 06.09.2023 відзив у справі № 914/2007/23 Господарським судом Львівської області не взятий до уваги та судом першої інстанції не надсилалась судова кореспонденція, судочинства, що у свою чергу призвело до ухвалення рішення суду з грубим порушенням прав відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ГПК допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Колегія суддів також зазначає, що у п. п. 1- 3 ч. 1 ст. 237 ГПК передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З огляду на вимоги ст. 86 ГПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Водночас, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а судове рішення прийматись на основі цих припущень.

Також, слід враховувати, що допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/4055/18, від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14.

Згідно із матеріалами справи, 06.09.2023 від відповідача до Господарського суду Львівської області надійшла заява про скасування судового наказу із змісту якого вбачається, що відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 04.07.2023 в даній справі, що у свою чергу спростовує твердження відповідача про надіслання відзиву.

Також, колегія суддів зазначає, що подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, відповідач зазначає ту саму юридичну адресу, на яку здійснювалось відправлення поштової кореспонденції судом першої інстанції.

06.07.2023 лист (№310) яким було направлено апелянту ухвалу про відкриття провадження, який містив відомості про наявність спору між сторонами у даній справі, згідно наявної у справі поштової довідки був повернутий до суду першої інстанції по причині «за закінчення терміну зберігання» (а. с.61-62).

Тобто, оскільки твердження на які посилається апелянт не знайшли своє відображення у матеріалах справи, колегія суддів погоджується про обґрунтованість позовних вимог.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2023 у справі №914/2007/23 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 114,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 02.10.2023 (вх. №01-05/3032/23 від 04.10.2023) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2023 у справі № 914/2007/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно з § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець