ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Справа № 910/4737/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: Загуменна В.М.

відповідача: Дяковський О.С. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 ухвалених суддею Кравець С.Г. у м.Житомирі у справі № 910/4737/23

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни

про стягнення 57 365,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальні рішення, які оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом апеляційного оскарження є:

- рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі № 910/4737/23;

- додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23.

1.2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі № 910/4737/23 відмовлено у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про стягнення 57 365,00 грн.

1.3. Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23 заяву представника Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

2. Короткий зміст процесуальних рішень суду першої інстанції.

2.1. Мотивуючи рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі № 910/4737/23, суд першої інстанції зазначив таке.

2.1.1. Між сторонами даного спору сторонами виникли договірні правовідносини на підставі договору №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022, який за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

2.1.2. Позивач вказує, що ним подано позивачу заявки на поставку товарів, в яких було зазначено найменування товару, кількість товару, дата та місце постачання, а саме: від 30.09.2022 року №78/8/2-1700 про поставку 100 000 кг рису; від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 про поставку 100 000 кг рису. Судом встановлено, що на виконання умов договору №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 ФОП Ісько А.Й. згідно наявних в матеріалах справи видаткових накладних(а.с.27-34, 36-41, т.1), позивачу було передано рис і будь-яких претензій з боку позивача щодо кількості товару та його якості не виникало.

2.1.3. Нормами цивільного законодавства встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадків передбачених законом або договором (стаття 525 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Також нормами Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Зокрема, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст.546 ЦК України).

2.1.4. Позивач звертаючись до суду із даним позовом, вказав, що відповідач здійснив поставку товару з порушенням встановлених в заявках строків, у зв`язку з чим він має сплатити на підставі п. 8.3 договору та ч.2 ст.231 ГК України: 38 115,00грн пені та 19 250,00грн штрафу.

2.1.5. Судом першої інстанції зазначено, що за змістом п.6.1 договору, дата та місце поставки товару визначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або надсилається постачальнику рекомендованим листом (цінним листом з описом вкладеного).

2.1.6. Матеріли справи не містять доказів вручення заявок від 30.09.2022 №78/8/2-1700 , від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 на поставку товару постачальнику (відповідачу) чи його представнику під особистий підпис або надсилання їх постачальнику рекомендованим листом (цінним листом з описом вкладеного), як це передбачено п. 6.1. договору. При цьому, відповідач заперечує факт вручення відповідних заявок, на підтвердження чого, до матеріалів справи долучено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 як свідка (а.с.82, т.1). В судових засіданнях представник позивача не підтвердив обставин щодо вручення належним чином, у відповідності до умов договору, заявок відповідачу. Представник відповідача під час розгляду справи зазначив, що відповідач отримувала замовлення щодо поставки товару від кожного із товароодержувачів, в телефонному режимі.

2.1.7. Відповідно, за відсутності належних доказів надання (надсилання) відповідачу заявок, в яких вказаний кінцевий термін поставки товару, відсутня можливість встановлення обставин обізнаності відповідача із таким терміном. Оскільки строк виконання зобов`язання за договором пов`язаний з врученням заявок відповідачу, відсутність доказів вручення таких заявок останньому унеможливлює встановлення строку, з якого зобов`язання було порушено відповідачем, відповідно і відсутні підстави для притягнення його до відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу.

2.1.8. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 - несвоєчасну поставку позивачу товару, відтак, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 38 115,00грн пені та 19 250,00грн штрафу є недоведеними та безпідставними.

2.2. Щодо ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції зазначено наступне.

2.2.1. Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

2.2.2. Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2.2.3. Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

2.2.4. У відзиві на позовну заяву відповідач заявляв про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00грн.

2.2.5. Позивач у відповіді на відзив №78/6-2528 від 31.05.2023 проти заявлених витрат на правничу допомогу заперечував, зазначив, що не є розумним розміром витрат відповідача на послуги адвоката в розмірі 5 000,00грн. Судом встановлено, що відповідачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 ГПК України та подано заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів; докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи відповідачем подані вчасно.

2.2.6.Матеріалами справи підтверджено, що 15.05.2023 між Адвокатом Дяковським О.С. (виконавцем) та Фізичною особою-підприємцем Ісько Аліною Йосипівною (клієнтом) було укладено договір №18-Д про надання правової (правничої) допомоги. Так, у матеріалах справи міститься ордер на надання правничої правової допомоги №1003201 від 29.05.2023, сформований Дяковським О.С. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). В заяві про ухвалення додаткового рішення, міститься найменування робіт та час їх надання, Факт понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 5 000,00грн підтверджується банківською випискою від 15.05.2023.

2.2.7. Розглядаючи заяву по суті, судом враховано, що до наданих адвокатом послуг включено такі послуги як ознайомлення з позовною заявою, здійснення правового аналізу обґрунтованості позовної заяви та проведення аналізу судової практики. Разом з тим, правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, не вимагають тривалого вивчення матеріалів, а підготовка та оформлення відзиву на позовну заяву, включає в себе в тому числі і правовий аналіз наданих документів. Час для надання зазначених послуг завищено. Так, до розрахунку відповідачем включено послуги, які не відповідають обсягу реально наданих послуг у даній справі. В решті надані адвокатом відповідача послуги судом визнано співмірними, з урахуванням також тих обставин, що представник відповідача - адвокат Дяковський О.С. приймав участь в судових засіданнях у даній справі, а також готував заперечення на відповідь на відзив позивача та письмові пояснення в яких проаналізовані заперечення позивача та наведені власні доводи у їх спростування.

2.2.8. Враховуючи заперечення позивача, суд дійшов висновку, що обґрунтованими, пов`язаними з розглядом даної справи та співмірними із складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00грн., яку судом покладено на позивача, відповідно частково задоволено заяву представника про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу..

3. Доводи апеляційних скарг; короткий зміст вимог апеляційних скарг.

3.1.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх. 4868/23 від 31.10.2023), в якій просить за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 повністю та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Судові витрати позивача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

3.1.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 є незаконним та необґрунтованим. Так, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару від 28.09.2022 №567/ВЗЗ-2022. Пунктом 6.1. розділу 6 Договору «ПОСТАВКА ТОВАРУ» передбачено, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці Позивача, яка вручається під особистий підпис відповідачу (представнику відповідача) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з листом з описом вкладеного, направленим на адресу Відповідача, зазначену в розділі 14 Договору.

3.1.3. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки Товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки Товару. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним. Підпунктами 7.3.1. та 7.3.2. пункту 7.3. розділу 7 Договору «ПРАВА ТА ОБОВ`ЯЗКИ СТОРІН» визначено, що Відповідач зобов`язаний забезпечити поставку якісного Товару у строки, встановлені цим Договором, а також забезпечити поставку Товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим Договором. Розділом 8 Договору сторони визначили їх відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором, як це передбачено Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими чинними нормативно-правовими актами України та цим Договором.

3.1.4. Відповідно до умов Договору, 30.09.2022 позивачем було надано відповідачу заявку №78/8/2-1700 від 30.09.2022 про необхідність поставки Товару в загальній кількості 100 000 кг у відповідні строки та відповідні місця постачання. Проте Товар, визначений вказаною заявкою, частково поставлений відповідачем з порушенням строку, що підтверджується видатковими накладними від 01.11.2022, 03.11.2022 та від 22.11.2022. Також, 26.10.2022 позивачем було надано відповідачу заявку №78/8/2-1974/5 від 26.10.2022 про необхідність поставки Товару в загальній кількості 100 000 кг у відповідні строки та відповідні місця постачання. Проте Товар, визначений вказаною заявкою, частково поставлений відповідачем з порушенням строку, що підтверджують складені відповідачем видаткові накладні від 22.11.2022 та від 23.11.2022.

3.1.5. Відповідно частини 3 статті 231 ГК України та пункту 8.3. розділу 8 Договору, загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Позивача за порушення строків поставки Товару, визначеного Договором, становить 38 115,00 грн. та штрафу у розмірі 19 250,00 грн. Висновки суду про те, що матеріли справи не містять доказів вручення заявок від 30.09.2022 №78/8/2-1700, від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 на поставку товару постачальнику (відповідачу) чи його представнику під особистий підпис або надсилання їх постачальнику рекомендованим листом (цінним листом з описом вкладеного), як це передбачено п. 6.1. договору є помилковими. Пунктом 6.1. розділу 6 Договору «ПОСТАВКА ТОВАРУ» передбачено, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці позивача, яка вручається під особистий підпис Відповідачу (представнику відповідача) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з листом з описом вкладеного, направленим на адресу відповідача, зазначену в розділі 14 Договору.

3.1.6. У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару. Для здійснення поставки Товару Відповідачем, йому необхідно отримати від Позивача заявку (бути обізнаним з її змістом) із зазначенням дати, місця поставки та кількості Товару. На підставі якого документу відповідачем здійснено поставку Товару за адресами і в кількості які визначені заявками від 30.09.2022 № 78/8/2-1700, від 26.10.2022 № 78/8/2-1974/5 судом так і не встановлено.

3.1.7. Окрім того, умови пункту 6.1. розділу 6 спірного Договору не ставлять строк виконання зобов`язання з поставки товару в залежність від строку отримання заявки відповідачем. Разом із тим, здійснення поставки товару за адресами та в обсягах, які визначені заявками позивача від 30.09.2022 №78/8/2-1700, від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5, можливе лише у разі обізнаності відповідача зі змістом вказаних заявок.

3.1.8. Апелянт з посиланням на практику Верховного Суду щодо категорії стандарту доказування, зазначає, що докази надані позивачем разом з позовною заявою (заявки позивача від 30.09.2022 №78/8/2-1700 та від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 та видаткові накладні відповідача про поставку товару за визначеними у заявках місцях та обсягах) - є більш вірогідними на підтвердження обставин обізнаності відповідача зі змістом вказаних заявок, в тому числі зі строками виконання зобов`язання, аніж докази, надані відповідачем разом з відзивом (лише заява свідка) на спростування цих обставин. Крім того, скаржник зазначає, що заява свідка відповідача не може вважатись належним доказом на підтвердження обставин не обізнаності зі змістом заявок позивача, оскільки вона містить в собі лише цитування умов спірного Договору та оцінку дій чи бездіяльності позивача. з приводу заяви свідка Відповідача як доказу також слід зазначити, що свідок не повинен мати матеріально-правової або процесуально-правової зацікавленості в результаті справи, не повинен бути пов`язаний матеріально-правовими відносинами з особами, які беруть участь у справі. Суд мав обов`язок з`ясувати, які відносини існують між свідком і сторонами, що в обов`язковому порядку враховується при оцінці показань свідків. Заява свідка подана відповідачем, який є учасником справи №910/4737/23 та, відповідно, зацікавленою особою у вирішенні даного спору.

3.1.9. Суд першої інстанції під час ухвалення рішення у господарській справі не застосував стандарт "балансу вірогідностей" та вирішував, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. При ухваленні рішення від 02.10.2023 суд першої інстанції всупереч вимог статті 237 ГПК України невірно вирішив наступні питання, а саме: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги Позивача та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

3.2. Щодо додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23

3.2.1. В апеляційній скарзі (вх.№5162/23 від 17.11.2023) на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України просить за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати повністю додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити повністю. Судові витрати позивача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

3.2.2. В апеляційній скарзі на додаткове рішення від 20.10.2023 скаржник зазначає, що останнє є незаконним та необґрунтованим. При цьому апелянт посилається на Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" щодо визначення гонорару як форми винагороди адвоката та частину 2 статті 126 ГПК України щодо цілей розподілу судових витрат. Зазначає також, що судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених статтях 4, 13, 14 та 15 вказаного Закону. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди повинні виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 згаданого Закону. В силу вимог частин 3, 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним.

3.2.3. Скаржник вважає, що не є розумним розміром витрат відповідача на послуги адвоката у даній справі сума, яка складає 3 500,00 грн. Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є не співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на її складність та обсяг наданих адвокатських послуг.

3.2.4. Також апелянт серед іншого, зазначає, що адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

3.2.5. Оскаржуване додаткове рішення суду ухвалене не відповідно до норм матеріального права, без урахування висновків щодо застосування норм права до спірних правовідносин, які викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, в постанові від 05.02.2019 у справі №906/194/18 (пункт 23) та з неповним і не всебічним з`ясуванням обставин, на які відповідач посилався як на підставу своїх вимог. Суд першої інстанції, ухваливши додаткове рішення, не з`ясував всіх обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, але які відповідач не довів належними доказами, допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права.

4. Відзиви на апеляційні скарги, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2023, та від 20.11.2023, зокрема, відкрито, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 та за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23.

4.1.2. Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 10 ст. 270 ГПК України, вирішено здійснювати розгляд апеляційних скарг на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 та на додаткове рішення від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

4.2. Відповідач - ФОП Ісько А.Й. подала відзиви на апеляційні скарги.

4.2.1. У відзиві на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 просила здійснювати розгляд справи з повідомленням та викликом сторін. Відмовити у задоволенні апеляційної скарги - за безпідставністю. Рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 - залишити без змін.

4.2.2. У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 відповідач також просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги - за безпідставністю. Додаткове рішення суду від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 - залишити без змін

4.3. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 розгляд апеляційних скарг Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 призначено до розгляду у судовому засіданні на 15 січня 2024 о 10:00 год.

4.4. Згідно ухвал Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.01.2024 та від 08.01.2024 розгляд апеляційних скарг 15.01.2024 о 10:00 год у даній справі здійснюється за у режимі відеоконференції за участі представника позивача (з приміщення суду - Шевченківського районного суду м. Києва) та представника відповідача поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою додатку EASYCON.

4.5. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.6. В судовому засіданні 15.01.2024 представник позивача-апелянта (в режимі відеоконференції) підтримала доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 02.10.2023, просила її задоволити. Надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Зазначила, що згідно пункту 6.1. заявка постачальнику замовником не надсилалась, але була вручена під особистий підпис постачальника. Проте, доказів вручення (підтвердження факту вручення у позивача-замовника немає). Просила скасувати оскаржуване позивачем рішення у даній справі та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

4.6.1. Також представник позивача (апелянта) підтримала доводи апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 20.10.2023, надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. ї Просила скасувати додаткове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити повністю.

4.7. Представник відповідача (в режимі відеоконференції) заперечив доводи апеляційної скарги на рішення суду від 02.10.2023; надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив суд залишити апеляційну скаргу на рішення суду без задоволення, а оскаржуване позивачем рішення суду першої інстанції - без змін.

4.7.1. Щодо оскарження позивачем додаткового рішення суду від 20.10.2023 у справі, представник відповідача також заперечив проти доводи апеляційної скарги позивача. Просив залишити апеляційну скаргу останнього без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг.

6.1. Під час розгляду апеляційних скарг Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Конституція України;

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови - ГК України);

Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність";

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційних скарг по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача (апелянта) та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. З матеріалів справи вбачається, 28.09.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Фізичною особою - підприємцем Ісько Аліною Йосипівною (постачальник) було укладено договір №567/В33-2022 (Договір), згідно пункту п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1), а замовник прийняти і оплатити такі товари (а.с.11-24, т.1).

7.3. Найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена у Додатку №1 до цього договору. Код ДК 021:20-7 - Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (пункт 1.2 Договору).

7.4. Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що ціна договору складає 11000000 грн 00 коп. без ПДВ.

7.5. За умовами пункту 5.1 договору, розрахунки за товар, що поставляється, Замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 №160 "Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства в умовах воєнного стану", з дати прийняття товару на склад Замовника та/або на склади військових частин Національної гвардії України (товароодержувачів), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Постачальника та Замовника (товароодержувача) та відповідній видатковій накладній.

7.6. Пунктом 6.1 договору встановлено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 договору.

7.6.1. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

7.6.2. Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки.

7.6.3. У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

7.7. Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

7.8. У специфікації (додаток №1 до договору) сторонами погоджено постачання відповідачем рису в кількості 200 000 кг, на загальну суму 11 000 000,00грн (а.с.25, т. 1).

7.9. Даний договір підписано представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

7.10. Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 ФОП Ісько А.Й. (постачальник) згідно видаткових накладних: №94 від 01.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №97 від 01.11.2022 в кількості 8000 кг на суму 440 000,00грн без ПДВ, №98 від 01.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №102 від 01.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №104 від 01.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №105 від 01.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №101 від 03.11.2022 в кількості 15000 кг на суму 825 000,00грн без ПДВ, №95 від 22.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №208/1 від 22.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №210 від 22.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №211 від 22.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №208/2 від 23.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №208/3 від 23.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ, №208/4 від 23.11.2022 в кількості 5000 кг на суму 275 000,00грн без ПДВ (а.с.27-34, 36-41,т.1), було передано рис Замовнику - Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

7.11. Матеріалами справи підтверджується, що будь-яких претензій з боку Замовника щодо кількості товару та його якості не виникало.

7.12. Разом з тим, в матеріалах справи містяться заявки Замовника на поставку товарів, в яких було зазначено найменування товару, кількість товару, дата та місце постачання, а саме: від 30.09.2022 №78/8/2-1700 про поставку 100 000 кг рису; від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 про поставку 100 000 кг рису (а.с.166-167, т. 1).

7.13. Доказів вручення Постачальнику вказаних заявок від 30.09.2022 №78/8/2-1700 , від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 на поставку товару чи його представнику під особистий підпис або надсилання їх постачальнику у встановленому порядку матеріали справи не містять.

7.14. В подальшому, в березні 2023 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України посилаючись на неналежне виконання постачальником зобов`язань за договором №567/В33-2022 від 28.09.2022 в частині строків поставки товару, звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни 57 365,00грн, з яких: 38 115,00грн пені та 19 250,00грн штрафу, а також судових витрат.

7.15. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 матеріали справи №910/4737/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про стягнення штрафних санкцій у сумі 57 365,00грн передано за підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

7.16. 08.05.2023 матеріали справи №910/4737/23 надійшли до Господарського суду Житомирської області

7.17. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4737/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.06.2023.

7.18. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.06.2023 вирішено здійснювати розгляд справи №910/4737/23 за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання, призначене на 12.06.2023 для розгляду справи по суті, підготовчим засіданням; відкладено підготовче засідання на 30.06.2023. Ухвалою суду від 30.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/4737/23 до судового розгляду по суті.

7.19. 02.10.2023 за результатами розгляду даного спору судом першої інстанції ухвалено рішення (пункти 1.2. цієї постанови), з підстав, наведених у пунктах 2.1. - 2.1.8. цієї постанови.

7.20. 09.10.2023 до господарського суду від відповідача ФОП Ісько А.Й. - надійшла заява (вх.01-44/3316/23 від 09.10.2023) про ухвалення додаткового рішення та стягнення із позивача на користь відповідача понесені судові витрати, що полягають в оплаті професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5 000,00грн.

7.21. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.10.2023 вказану заяву у даній справі призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.10.2023 без виклику сторін.

7.22. 20.10.2023 Господарським судом Житомирської області в порядку статті 244 ГПК України ухвалено додаткове рішення у справі №910/4737/23, яким стягнуто з позивача на користь відповідача 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено, з підстав, наведених у пунктах 2.2. 2.2.8. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарг, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційних скарг, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення вказаних апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 та додаткового рішення від 20.10.2023 без змін.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

8.6. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

8.7. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

8.8. Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.9. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

8.10. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.11. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

8.12. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

8.13. Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з договору поставки №567/В33-2022 від 28.09.2022.

8.14. Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

8.15. Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.16. Відповідно до частин 1, 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

8.17. Так, за твердженням позивача замовника він подавав заявки відповідачу постачальнику на поставку товарів, в яких було зазначено найменування товару, кількість товару, дата та місце постачання, а саме: від 30.09.2022 №78/8/2-1700 про поставку 100 000 кг рису; від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 про поставку 100 000 кг рису (а.с.166-167, т.1).

8.18. Наявні в матеріалах справи видаткові накладні від 01.11.2022, 03.11.2022, 22.11.2022, 23.11.2022 №№94, 95 97, 98, 101, 102, 104, 105, 208/1, 208/2, 208/3, 208/4, 210, 211 підтверджують поставку рису замовнику згідно умов договору №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 ФОП Ісько А.Й. (а.с.27-34, 36-41, т.1),

8.18.1. Відповідно будь-яких зауважень чи претензій з боку замовника щодо кількості товару та його якості не було.

8.19. Згідно статі 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

8.20. Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

8.21. Дана норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

8.22. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України)

8.23. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.24. Так, позивач (замовник) звертаючись до господарського суду з даним позовом, вказує, що відповідач (постачальник ) здійснив поставку товару за договором №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022, з порушенням встановлених в заявках від 30.09.2022 та від 26.10.2022 строків, у зв`язку з чим останній має сплатити згідно пункту 8.3 договору та частини 2 статті 231 ГК України: 38 115,00грн пені та 19 250,00грн штрафу.

8.25. Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

8.26. У сфері господарювання, згідно частини 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.27. Так, згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

8.28. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

8.29. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.30. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді, грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.31. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції за порушення строків виконання зобов`язання застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг), а за порушення строків зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять пнів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2 ст. 231 ГК України).

8.32. Враховуючи наведені норми Закону, умови укладеного між сторонами даного спору договору №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 господарські суди зазначають, що за змістом пункту 6.1 договору, дата та місце поставки товару визначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або надсилається постачальнику рекомендованим листом (цінним листом з описом вкладеного).

8.33. Разом з тим, матеріли даної справи не містять доказів вручення заявок від 30.09.2022 №78/8/2-1700, від 26.10.2022 №78/8/2-1974/5 на поставку товару постачальнику (відповідачу) чи його представнику під особистий підпис або надсилання їх постачальнику рекомендованим листом (цінним листом з описом вкладеного), як це передбачено п. 6.1. договору.

8.33.1. Також, факт вручення відповідних заявок заперечується відповідачем - постачальником, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1 як свідка (а.с.82, т.1).

8.33.2. Під час розгляду даного спору у господарських судах, зокрема, і під час апеляційного провадження, представники позивача не підтвердили обставин щодо вручення належним чином, згідно передбачених умов договору, заявок відповідачу.

8.33.3. Так, представник відповідача під час розгляду справи зазначав, що постачальник ФОП Ісько А.Й. отримувала замовлення щодо поставки товару від кожного із товароодержувачів, в телефонному режимі.

8.34. Отже, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують надання (надсилання) відповідачу - постачальнику заявок, в яких вказаний кінцевий термін поставки товару за договором від 28.09.2022, відповідно і відсутня можливість встановлення обставин обізнаності відповідача із таким терміном.

8.35. Враховуючи наведене, оскільки строк виконання зобов`язання за договором пов`язаний з врученням заявок відповідачу, відсутність доказів вручення таких заявок останньому унеможливлює встановлення строку, з якого зобов`язання було порушено відповідачем, а тому у встановленому законом порядку відсутні підстави для притягнення останнього до відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу, за не своєчасне виконання зобов`язання або з порушенням встановленого договором або законом строку.

8.36. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.37. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.38. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.39. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.40. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.41. Під час розгляду даного спору позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 - несвоєчасної поставки товару.

8.42. Враховуючи вищевикладене, виходячи з умов укладеного договору встановлені господарськими судами обставини даного спору позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 57 365,00грн (38 115,00грн пені та 19 250,00грн штрафу) на підставі договору №567/ВЗЗ-2022 від 28.09.2022 не підлягають до задоволення.

8.43. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.44. Господарським судом Житомирської області правомірно прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про стягнення 57 365,00 грн.

8.45. Доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені вказаного оскаржуваного рішення суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.46. За таких обставин, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27.10.2023 слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 - без змін.

8.47. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

8.48. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

8.49. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23.

8.50. З матеріалів справи вбачається, що у березні 2023 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни 57 365,00грн, з яких: 38 115,00грн пені та 19 250,00грн штрафу, а також судових витрат.

8.51. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 матеріали справи №910/4737/23 Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про стягнення штрафних санкцій у сумі 57 365,00грн передано за підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

8.52 Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4737/23.

8.53. 02.10.2023 за результатами розгляду даного спору судом першої інстанції ухвалено рішення про відмову у задоволенні заявлених Військовою частиною НОМЕР_1 Національної Гвардії України позовних вимог.

8.54. 09.10.2023 до господарського суду від представника відповідача Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни надійшла заява (вх.01-44/3316/23 від 09.10.2023) про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, що полягають в оплаті професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5 000,00грн.

8.55. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.10.2023 вказану заяву про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.10.2023 без виклику сторін.

8.56. Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач заявляв про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00грн.

8.57. Позивач у відповіді на відзив №78/6-2528 від 31.05.2023 проти заявлених витрат на правничу допомогу заперечував, зазначав, що не є розумним розміром витрат відповідача на послуги адвоката в розмірі 5 000,00грн.

8.58. 20.10.2023 Господарським судом Житомирської області в порядку статті 244 ГПК України ухвалено додаткове рішення у справі №910/4737/23, яким заяву представника Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з позивача на користь відповідача 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

8.59. Згідно частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

8.60. Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України визначено, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

8.61. Так, згідно статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

8.62. Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

8.63. Згідно статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

8.63.1. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

8.63.2. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

8.63.3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

8.63.4. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

8.63.5. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

8.64. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

8.65. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

8.66. Згідно статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

8.67. Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

8.68. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

8.69. Окрім цього, суд має також враховувати: складність справи та складність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

8.70. Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

8.71. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

8.72. Так, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

8.73. Разом з тим, слід зазначити, згідно статті 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

8.74. Представником відповідача на підтвердження факту надання адвокатом Дяковським О.С. правової допомоги відповідачу під час розгляду даного спору у справі № 910/4737/23 у суді першої інстанції надано договір №18-Д про надання правової (правничої) допомоги (Договір) від 15.05.2023 (а.с. 83, т.1)

8.75. 15.05.2023 між Адвокатом Дяковським О.С. (виконавцем) та Фізичною особою-підприємцем Ісько Аліною Йосипівною (клієнтом) було укладено договір №18-Д про надання правової (правничої) допомоги, згідно пункту 1.1. якого виконавець приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги в справі №910/4737/23 Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Ісько Аліни Йосипівни про стягнення 57 365,00грн, в суді першої інстанції та обумовленого цим договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору.

8.75.1. Відповідно до пункту 4.1 договору, оплата послуг виконавця здійснюється у формі гонорару адвоката з приводу представлення інтересів клієнта в суді першої інстанції, у розмірі 5 000,00грн.

8.75.2 Згідно пункту 8.1 договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до "15" липня 2023 року.

8.75.3. Додатковою угодою №1 від 14.07.2023 до договору №18-Д від 15.05.2023 про надання правової (правничої) допомоги сторони погодили викласти п.8.1 в новій редакції: "Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до "15" грудня 2023 року".

8.75.4. Договір та Додаткова угода до договору підписані сторонами.

8.76. В матеріалах даної справи міститься ордер на надання правничої правової допомоги Фізичній особі-підприємцю Ісько Аліні Йосипівні №1003201 від 29.05.2023, сформований Дяковським О.С. (а.с.87, т.1).

8.77. Згідно поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, представником виконано наступні роботи та вказано час їх виконання:

- ознайомлення із позовною заявою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у справі №910/4737/23 та здійснення правового аналізу обґрунтованості вказаної позовної заяви - 1 год;

- підготовка правової позиції у справі - 2 год;

- проведення аналізу судової практики військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в аналогічних справах - 1 год;

- підготовка відзиву на позовну заяву та інші документи, які передбачені ГПК та чинним законодавством справі №910/4737/23 - 5 год. 30 хв.

8.78. Факт понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 5 000,00грн підтверджується банківською випискою від 15.05.2023 (а.с.89, т.1).

8.79. Як уже зазначалося, позивач у відповіді на відзив від 31.05.2023 заперечував проти заявлених витрат на правничу допомогу заперечував, (розмір яких було наведено відповідачем у відповіді на позов) зазначав, що такий розмір є не розумним розміром витрат відповідача на послуги адвоката в розмірі 5 000,00грн.

8.80. Так, частиною 5 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони.

8.81. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

8.82. Так, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність ". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково". Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.19р. у справі №922/445/19.

8.83. З огляду на вказане, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено ст.126 ГПК України та ст. 30 Закону. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

8.84. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

8.85. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

8.86. Як зазначено судом першої інстанції до наданих адвокатом Дяковським О.С. послуг у даній справі включено такі послуги як ознайомлення з позовною заявою, здійснення правового аналізу обґрунтованості позовної заяви та проведення аналізу судової практики. Тоді як, виходячи із правової природи правовідносин, що склалися між сторонами даного спору, останні не вимагають тривалого вивчення матеріалів, а підготовка та оформлення відзиву на позовну заяву, включає в себе в тому числі і правовий аналіз наданих документів. Відповідно час для надання зазначених послуг завищено, а до розрахунку відповідачем включено послуги, які не відповідають обсягу реально наданих послуг у даній справі.

8.87. Враховуючи наведені обставини щодо предмету спору, обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом Дяковським О.С. як представником відповідача у справі №910/4737/23 у суді першої інстанції, доводи та обґрунтування заперечення позивача щодо заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що заявлені відповідачем витрати на послуги професійної правничої допомоги при розгляді даної справи у розмірі 5 000,00 грн. є завищеними, а тому підлягають задоволенню частково у розмірі 3 500 грн.

8.88. В стягненні з відповідача 1 500,00 витрат на професійну правничу допомогу при розгляді даної справи слід відмовити.

8.89. Витрати на правничу допомогу під час розгляду даного спору у суді першої інстанції саме у розмірі 3500,00 грн., є співмірними та відповідають категорії та складності даної справи.

8.90. Господарським судом Житомирської області правомірно ухвалено додаткове рішення у справі №910/4737/23 про часткове задоволення заяви представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з позивача на користь відповідача 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

8.91. Доводи апеляційної скарги щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції.

8.92. З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.11.2023 слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного процесуального рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.10.2023 у справі №910/4737/23 апелянт - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України сплатив судовий збір у розмірі 4026,00 грн. згідно платіжної інструкції №6870 від 04.10.2023.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. При цьому, за оскарження додаткового рішення суду від 20.10.2023 у справі №910/4737/23 апелянтом також сплачено судовий збір у розмірі 4026,00 грн. згідно платіжних інструкції №7685 а №7686 від 31.10.2023.

10.4. Разом з тим, за змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про винесення додаткового судового рішення судовий збір не сплачується. Відсутня у вказаному Законі і норма, яка визначає розмір ставки за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення.

10.5. Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 20.11.2023 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23 звертав увагу апелянта, що у Законі України "Про судовий збір" відсутня норма, яка визначає розмір ставки за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення, відповідно судовий збір за оскарження додаткового рішення у даній справі не сплачується.

10.6. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат

10.7. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційних скарг, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27.10.23р. та від 13.11.23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 02 жовтня 2023 року у справі №910/4737/23 та Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2023 у справі № 910/4737/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №910/4737/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "18" січня 2024 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.