ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. Справа №909/840/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б. Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гавриляк І.

за участю представників сторін:

від позивача Майструк В.І.-представник;

від відповідача Попович В.В.-представник;

від третьої особи не з`явився

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" б/н від 13.04.2023 (вх.№01-05/1165/23 від 14.04.2023)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2023 (повний текст рішення складено 29.03.2023, суддя Стефанів Т.В.)

у справі №909/840/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення заборгованості за добові небаланси природного газу в сумі 116 783 365,26грн, з яких: 87 581 812,38грн основна заборгованість, 2 448 801,51грн 3 % річних, 18 581 419,50грн інфляційні втрати, 8 171 331,87грн пені,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за добові небаланси природного газу в сумі 116 783 365,26грн, з яких: 87 581 812,38 грн основної заборгованості, 2 448 801,51 грн 3 % річних, 18 581 419,50 грн інфляційних втрат, 8 171 331,87 грн пені.

Позов мотивований порушенням відповідачем встановленого договором транспортування природного газу обов`язку оплати вартості добових небалансів протягом визначеного договором строку. За порушення строків оплати відповідачу нараховано 3 % річних, інфляційні втрати та пеню.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2023 у справі №909/840/22 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 116 783 365,26грн, з яких: 87 581 812,38грн основна заборгованість, 2 448 801,51 грн 3 % річних, 18 581 419,50грн інфляційні втрати, 8 171 331,87грн пені, а також 868 350,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт порушення відповідачем зобов`язань по оплаті за негативні щодобові небаланси за квітень - вересень 2021 року. Борг відповідача становить 87 581 812,38грн. Також, розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та пені позивачем здійснено арифметично правильно в зв`язку із чим стягненню 2 448 801,51 грн 3 % річних, 18 581 419,50грн інфляційних втрат, 8 171 331,87грн пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" подано апеляційну скаргу б/н від 13.04.2023 (вх.№01-05/1165/23 від 14.04.2023), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2023 у справі №909/840/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати пов`язані із розглядом даної справи покласти на позивача, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, ухваленим за неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з порушенням вимог процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до прийняття місцевим господарським судом помилкового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем не надсилались повідомлення про припинення подачі природного газу будь-яким споживачам у спірний період, також, не здійснено жодних дій - регулювання обсягу надходження газу в/з газотранспортної системи на точках входу/виходу та не вчинено жодних заходів з припинення та/або обмеження транспортування природного газу, та не повідомлено постачальника «останньої надії», що свідчить про необґрунтованість тверджень позивача про несанкціонований відбір природного газу. Позивач безпідставно відніс в небаланс відповідача нібито несанкціонований відбір природного газу споживачами з газотранспортної системи у квітні-вересні 2021 року.

Скаржник стверджує, що акти врегулювання щодобових небалансів були направлені відповідачу (АТ «Івано- Франківськгаз») через інформаційну платформу, що прямо не передбачено умовами зазначеного договору. Позивачем порушено умови договору транспотрування природного газу та порядок направлення таких актів відповідачу.

Скаржник вважає, що в матеріалах справи відсутні первинні документи та інші документи, які б підтвердили відхилення у функціонуванні ГТС позивача у квітні-вересні 2021 року від її звичайного рівня, відсутня інформація щодо власної оцінки попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія у квітні-вересні 2021 року, відсутня інформація про номінації, алокації в розрізі усіх замовників послуг транспортування та виміряні потоки природного газу, про тиск природного газу в газотранспортній системі. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, які саме дії були вчинені позивачем з регулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розділу ХІІІ та розділу XIV Кодексу ГТС. Докази дотримання Оператором ГТС процедури щодобового балансування в матеріалах справи також відсутні. Доводи позивача, що вказані негативні щодобові небаланси виникли, зокрема, внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газотранспортної системи у спірному періоді, не підтверджені жодними доказами.

ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що оператором ГТС направлялись відповідачу через Інформаційну платформу форми № 9 - Повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання. З огляду на такі повідомлення відповідач повинен був припинити розподіл природного газу таким споживачам та як наслідок припинити несанкціонований відбір природного газу. Відповідні реєстри долучені до позовної заяви та наявні в матеріалах справи. Оскільки Оператором ГРМ не було вчинено жодних дій щодо припинення розподілу природного газу таким споживачам, то Оператором ГТС правомірно віднесено такий обсяг несанкціонованого відбору природного газу до обсягів негативного небалансу АТ «Івано-Франківськгаз» у квітні-вересні 2021 року.

Також, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо спростування факту відсутності несанкціонованого відбору природного газу споживачами, підключеними до газорозподільної мережі АТ «Івано-Франківськгаз» та/або факту неправомірності дій позивача щодо визначення обсягів та вартості небалансів у спірний період. Оператор ГТС, за результатами проведення алокацій, на підставі інформації, яка була надана самим АТ «Івано-Франківськгаз» встановив, що у відповідача у квітні-вересні 2021 року виник негативний щодобовий небаланс. Оператор ГТС встановив існування негативного щодобового небалансу за результатами співставлення алокацій, на підставі інформації, яка була надана самим AT «Івано- Франківськгаз» щодо остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за квітень-вересень 2021 року. На підставі цієї інформації Оператор ГТС розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі щодобові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Отже, на думку позивача, визначений Оператором ГТС обсяг негативних щодобових небалансів за квітень-вересень 2021 року підтверджується належними й допустимими доказами: актами врегулювання щодобових небалансів; актами приймання-передачі природного газу, двосторонніми актами наданих послуг; завантаженими відповідачем до інформаційної платформи реєстрами файлів за січень 2020 року (форми № 2, № 3,), довідками № 1, №2, № 3 про добові небаланси. Отже, Оператор ГТС, за результатами співставлення алокацій, на підставі інформації, яка була надана самим AT «Івано-Франківськгаз» встановив, що у відповідача у квітні-вересні 2021 року виник негативний щодобовий небаланс, що підтверджується належними доказами.

Також, позивач вважає, що за своєю правовою природою, укладений між сторонами договір від 04.02.2020 № є договором надання послуг, який окрім загальних норм ЦК України, ГК України регулюється спеціальним законодавством про ринок природного газу - Законом України « Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494. Отримавши через інформаційну платформу акти врегулювання щодобових небалансів за газові місяці за квітень - вересень 2021 року/рахунки на оплату за газові місяці за квітень - вересень 2021 року, які були надіслані 12.05.2021, 12.06.2021, 13.07.2021, 12.08.2021 13.09.2021 та 12.10.2011 відповідно, AT «Івано-Франківськгаз» зобов`язане було оплатити на користь Оператора вартість послуг балансування (вартість негативного щодобового небалансу). Відповідач не звертався з вимогами щодо врегулювання обсягів та/чи вартості негативних небалансів (ні до позивача, ні до суду), відтак такі обсяги та вартість негативних небалансів AT «Івано-Франківськгаз» за спірний період є узгодженими. АТ «Івано-Франківськгаз» не надаю жодних доказів про те, що скаржник використовував придбаний в будь-якої третьої особи газ для покриття власних потреб. При цьому, відповідач не оплатив надміру відібраний у Оператора ГТС обсяг газу (негативний добовий небаланс). Оператор ГТС належними та допустимими доказами довів, що ним у квітні-вересні 2021 здійснено врегулювання добового негативного небалансу, який відповідач зобов`язаний оплатити. Відтак, вимоги Оператора ГТС про стягнення з відповідача заборгованості з оплати за негативні щодобові небаланси є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також подано письмові пояснення від 08.01.2024, в яких просить врахувати висновки, викладені Верховним судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №918/686/21 від 03.11.2023 при вирішенні справи №909/840/22.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 справу №909/840/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 апеляційну скаргу АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2023 у справі №909/840/22 та призначено розгляд справи на 06.06.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.06.2023.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023, 18.07.2023, 29.08.2023 відкладено розгляд справи на 31.10.2023.

31.10.2023 судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося через збій в системі відеоконференцзв`язку та неможливість вийти на зв`язок, що підтверджується актом про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою від 31.10.2023 призначено судове засідання у справі на 28.11.2023

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 відкладено розгляд справи на 09.01.2024.

05.06.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" надійшло клопотання №76001-Ск-8115-0623 від 05.06.2023 (вх.№01-05/1792/23 від 05.06.2023) про призначення комплексної судово-економічної експертизи в порядку ст. 99 ГПК України.

Скаржник у клопотанні про призначення комплексної судової експертизи в порядку ст. 99 ГПК України у справі зазначив, що з рахунків не вбачається, яким чином, яким методом та за якою формулою ТОВ "Оператор ГТС України" визначав вартість послуг врегулювання добових небалансів та чи був у нього ресурс природного газу для формування маржинальних цін саме для визначення вартості послуг врегулювання небалансів відповідача. Отже, перевірка правильності односторонньо здійснених позивачем розрахунків заборгованості, відображеної в актах надання врегулювання добових небалансів у квітні-вересні 2021 року та рахунках на оплату, а також перевірка обґрунтованих та реальних витрат Оператора ГТС потребує призначення судово-економічної експертизи.

20.06.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від позивача до суду надійшли заперечення (вх.ЗАГС № 01-04/4165/23 від 20.06.2023) проти клопотання про призначення судово-економічної і будівельно-технічної експертизи. Позивач зазначає, що зміст визначених відповідачем питань, які на його думку, слід покласти на вирішення економічної експертизи, є некоректними, такими, що не відповідають переліку питань вирішуваних економічною та будівельно-технічною експертизою.

На думку позивача, для встановлення обставин, на які вказує відповідач у клопотанні не є необхідним застосування спеціальних знань. в матеріалах справи наявні документи, які складені у відповідності до умов договору та на виконання вимог Кодексу газотранспортної системи.

TOB «Оператор газотранспортної системи України» наполягає на тому, що для вирішення спору та з`ясування питань, які входять до предмету доказування не потрібні будь-які спеціальні знання, крім знань в галузі права, а наявні в матеріалах справи докази достатні для прийняття законного і об`єктивного рішення у справі.

Також, 05.06.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" надійшло клопотання №76001-Ск-8116-0623 від 05.06.2023 (вх.№01-05/1795/23 від 05.06.2023) про зупинення провадження у справі №909/840/22 до перегляду Об`єднаною Палатою Верховного Суду справи №918/686/21. Як вбачається зі змісту даного клопотання відповідач зазначає, що 29.03.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав на розгляд колегії суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №918/686/21 за касаційною скаргою AT «Рівнегаз» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 у справі №918/686/21 за позовом TOB «Оператор ГТС України» до AT «Рівнегаз» про стягнення заборгованості по договору транспортування природного газу, в тому числі за перевищення замовленої (договірної) потужності за період січень-березень 2021 року. Відповідач вважає, що справа №909/840/22 за позовом TOB «Оператор Г України» до AT «Івано-Франківськгаз» про стягнення заборгованості об`єктивно не може бути розглянута господарським судом до вирішення справи №918/686/21, оскільки в обох справах стягується заборгованість за договором транспортування природного газу з підстав невиконання зобов`язань за договором та надається правова оцінка правовідносинам за договором транспортування природного газу в частині обгрунтованості вимог Оператора ГТС про стягнення вартості перевищення замовленої потужності.

20.06.2023 TOB «Оператор газотранспортної системи України» подано заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Щодо наведеного судова колегія зазначає таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Дана правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

З огляду на підстави та предмет позову та обставини, на які посилається скаржник, судова колегія прийшла до висновку, що клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи не відповідає вимогам норм процесуального права в частині обгрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин справи, в зв`язку із чим у задоволенні клопотання судова колегія відмовляє.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.01.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи

04.02.2020 між ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (оператор) та АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу № , що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497.

За цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуг є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на вебсайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на вебсайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8 договору).

Згідно з п. 2.5 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п. 3.2 договору оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги.

Крім того, обов`язок щодо оплати наданих послуг відображений в п. 4.1 договору. Так, замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природний газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів.

Відповідно до п. 11.2 договору оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

При цьому п. 11.3 договору встановлено, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовано відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулювання відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Пунктом 11.4 договору сторонами погоджено, що врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.1, 13.5 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його укладання, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 договору).

На виконання умов договору та Кодексу газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" природного газу до/з газотранспортної системи за квітень - вересень 2021 року (інформація подана відповідачем до інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4, 8, 9) виявив наявність у відповідача негативних щодобових небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця і сумарно за звітний місяць, за період квітень вересень 2021 року на загальну суму 87 436 335,70 грн.

Вказані негативні щодобові небаланси відповідача виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу у зазначені періоди без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в зазначені періоди не було жодного постачальника природного газу.

На оплату за щодобові негативні баланси за квітень - вересень 2021 року, згідно п. 2.8, 9.3 договору, позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів на загальну суму 87 436 335,70грн, а також рахунки на оплату за аналогічними номерами та датами (том ІІ а.с.34-45).

Відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати за негативні щодобові небаланси за квітень - вересень 2021 року на загальну суму 87 581 812,38 грн, чим порушив умови п. 2.5, 9.3 договору та п. 19 гл. 6 р. XIV Кодексу ГТС.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати щодобових небалансів за квітень - вересень 2021 року, позивач на підставах п. 13.1, 13.5 договору, ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 3 ст. 198 ГК України нарахував відповідачу пеню в розмірі 8 171 33,87грн; 3 % річних в розмірі 2 448 801,51грн; інфляційні втрати в розмірі 18 581 419,50 грн.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за добові небаланси природного газу в сумі 116 783 365,26грн, з яких: 87 581 812,38грн основна заборгованість, 2 448 801,51 грн 3 % річних, 18 581 419,50грн інфляційні втрати, 8 171 331,87грн пені.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує з способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 гл. 1 розд. I).

За приписами ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Таким чином, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені ст. 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Типовим договором.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до Постанови НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 Типовий договір транспортування природного газу включає в себе додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Пунктом 5 постанови визначено, що:

- потужність - максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування;

- розподіл потужності - частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу;

- розподілена (договірна) потужність - частина технічної потужності газотранспортної системи, яка розподілена замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування.

Так, одержання доступу до потужності є окремою складовою послуги транспортування, яку замовляє відповідач. Таким чином, плата за використання чи перевищення договірної потужності (як частини технічної потужності газотранспортної системи) здійснюється в порядку, визначеному Кодексом ГТС, з урахуванням умов договору.

Обсяг послуг, що надаються за договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), які згідно з п.2.7 договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що додатки №1, №2 до договору сторонами не укладалися та договір транспортування природного газу не містить таких його обов`язкових положень (умов), як: -точки входу та виходу, - обсяг розподіленої (договірної) потужності; - період (річний, квартальний, місячний); - тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями), що в свою чергу позбавляє можливість встановити на який саме період наданий доступ до потужності.

Суд зазначає, що відсутність відповідних додатків, які за договором є обов`язковими і є його невід`ємною частиною, тобто істотними умовами, за звичайних обставин вказують на неукладеність такого договору. Проте, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №918/686/21 від 03.11.2023, Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17)

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду та від 30.08.2022 у справі №918/772/21 та від 02.08.2022 у справі №922/3303/21).

Згідно з п.п.1,2,10 гл.1 розд. IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди:

1) річний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року;

2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно);

3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця);

4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог даного Кодексу (п.10 гл.1 розд.IX Кодексу ГТС).

Отже, судова колегія зазначає, що здійснення господарської діяльності відповідачем, як оператором ГРМ з розподілу природного газу, знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Тому, використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.8 договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки №1 та №2 до договору не укладаються.

З огляду на викладене, помилковим є твердження скаржника, що оскільки між сторонами не погоджено обсягів розподілу потужності природного газу (Додатки № 1, 2 до Договору не підписані) відсутні передумови для надання «послуг» перевищення замовленої (договірної) потужності.

Відповідно до п.п.17,18 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Пунктом 8 гл.1 розд. ХІ Кодексу ГТС встановлено, що якщо замовник послуг з транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

За змістом п.2 гл. 2 розд. ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами було підписано перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу на газорозподільних станціях, де зазначено пункти приймання-передачі газу (додаток №3 до договору).

Відповідно до пп.4 п.2 гл. 7 розд. III Кодексу ГТС оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та суміжним газовидобувним підприємством, оператором суміжної системи або прямим споживачем здійснюється відповідно до вимог цього розділу, технічної угоди (за наявності) та з урахуванням такого: приймання-передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання-передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.

Матеріали справи містять копії Актів приймання-передачі природного газу на ГРС, оформлених та підписаних сторонами за квітень-вересень 2021 року в порядку, визначеному п.2 гл.7 розд. III Кодексу ГРС, у яких сторони підтвердили загальні обсяги переданого газу.

У межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні Акти приймання-передачі газу відповідно до положень п.2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС).

Як встановлено з матеріалів справи, на виконання умов договору та Кодексу газотранспортної системи, позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" природного газу до/з газотранспортної системи за квітень - вересень 2021 року (інформація подана відповідачем до інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4, 8, 9) виявив наявність у відповідача негативних щодобових небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця і сумарно за звітний місяць, всього на загальну суму 87 436 335,70грн.

Вказані негативні щодобові небаланси відповідача виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу у зазначені періоди без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в зазначені періоди не було жодного постачальника природного газу.

На оплату за щодобові негативні баланси за квітень - вересень 2021 року, згідно п. 2.8, 9.3 договору, позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів на загальну суму 87 436 335,70грн, а також рахунки на оплату за аналогічними номерами та датами.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати за негативні щодобові небаланси за квітень - вересень 2021 року на загальну суму 87 581 812,38грн, чим порушив умови п. 2.5, 9.3 договору та п. 19 гл. 6 р. XIV Кодексу ГТС.

Також, у формах звіту №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) "Звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків" за спірний період відповідач підтвердив обсяги отримання природного газу та, відповідно, обсяги наданих послуг транспортування природного газу, що складаються з обсягів перевищення договірної потужності.

Отже, позивач на виконання положень Кодексу ГТС та умов Договору забезпечив на гарантованій основі відповідачу доступ до потужності на період однієї газової доби, що згідно положень Кодексу ГТС не ставиться у залежність від укладення додатку №1 та/чи додатку №2 до договору.

Внаслідок неподання відповідачем номінацій, здійснення відбору обсягів природного газу для забезпечення його господарської діяльності в розумінні приписів Кодексу ГТС є відбором природного газу в обсягах перевищення замовленої потужності.

Щодо застосування положень Кодексу ГТС в частині підтвердження обсягів транспортування, судова колегія зазначає таке.

Вчинення дій з врегулювання добового небалансу є складовою послуги транспортування (п.9 гл.1 розд.VIII Кодексу ГТС).

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у ГТС, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Комерційне балансування - діяльність оператора ГТС, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором ГТС для забезпечення цілісності ГТС, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора ГТС у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D) (п.1 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС оператор ГТС розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до ГТС та алокаціями відбору з ГТС (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

У випадку, якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс (абз.2 п.2 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом (п.3 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС).

Пунктом 6 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС передбачено, що плата за добовий небаланс застосовується таким чином:

(1) якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору ГТС природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора ГТС у розмірі плати за добовий небаланс;

(2) якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора ГТС в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору ГТС плату за добовий небаланс.

З наведеного вбачається, що умовою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу (тобто якщо має місце перевищення обсягів відібраного замовником природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу).

Отже, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Подібні висновки наведені в п.9.26 постанови Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20.

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику акта, рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування.

Договір та Кодекс ГТС не передбачають надання оператором будь-яких інших підтверджень факту здійснення ним балансування (в тому числі відповідно до пп.1 п.3 розд.ХІІІ Кодексу ГТС) для того, щоб послуги балансування вважались наданими, а у оператора ГТС виникло право на отримання від замовника оплати.

У такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Згідно з п.2 розд.XIII Кодексу ГТС оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання небалансу з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками своїх підтверджених номінацій.

У розд.XIII Кодексу ГТС, який регулює заходи фізичного балансування, передбачено, що якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в ГТС (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в ГТС.

Цілісність ГТС - стан ГТС, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором ГТС, що технічно гарантують транспортування природного газу (п.47 ч.1 ст.1 Закону "Про ринок природного газу").

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд.XIII, а розд.XIV Кодексу.

Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №918/686/21 від 03.11.2023 (п.п.261-282).

Зокрема, Об`єднаною палата уточнено висновки щодо застосування п.3 розд.ХІІІ, п.3 гл.3 розд.ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі №922/3363/20, від 14.12.2021 у справі №923/909/19, від 19.03.2021 у справі №922/3987/19, від 04.08.2021 у справі №903/973/19, від 18.02.2022 у справі №918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

З огляду на викладене, помилковими є доводи скаржника про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту замовлення потужності та перевищення замовником договірної потужності у спірний період та розміру позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, за результатами остаточної алокації відборів та подач АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» ТОВ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» виявив остаточні обсяги перевищення замовленої потужності у період квітень-вересень 2021 року, що склали різницю між актами приймання-передачі природного газу (на ГРС) і відомостями АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» щодо розподілу/передачі та оформив Акти, Звіти про використання замовленої потужності із розрахунком перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю та рахунок вартості плати за перевищення замовленої потужності у відповідному розрахунковому місяці.

Відповідно до приписів п.3 гла.3 розд. IV Кодексу ГТС, обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи вебдодатка.

Позивач через електронну пошту та інтерфейс користувача Інформаційної платформи направив відповідачу підписані кваліфікованим електронним цифровим підписом уповноваженої особи Акти наданих послуг, Звіти про використання договірної потужності та рахунки за перевищення договірної потужності за період з травня по грудень 2019 року, рахунки та Акти.

Отже, в порядку, визначеному Кодексом ГТС та згідно умов договору, позивачем направлено відповідачу акти наданих послуг для їх підписання, звіти, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю та рахунки для проведення розрахунку за надані послуги перевищення замовленої (договірної) потужності.

Проте відповідач у встановлений п.11.3 договору 2-денний строк акти за квітень-вересень 2021 року не підписав.

При цьому, відповідач не вказав заперечень щодо обсягів наданих послуг транспортування природного газу в обсягах перевищення замовленої (договірної) потужності.

Також суд першої інстанції правомірно зазначив, що спірний договір містить розділ VII "Тарифи", п.п.7.1, 7.3 якого передбачають, що вартість послуг розраховується, зокрема розподіл потужності, - за тарифами, які встановлюються Регулятором. Тарифи, передбачені п.7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Постановою НКРЕКП №2001 від 2.12.2018 встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для AT "Укртрансгаз, яка в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01 травня 2019 року. На послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем в/з газотранспортну(ої) систему(и), встановлено тариф у розмірі 157,19 грн. за 1 000 м3 на добу без ПДВ.

Зазначений тариф затверджений відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП №2517 від 30 вересня 2015 року, згідно з п.4 розділу І якої тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1000 м3 (одиницях енергії) до одиниці часу в точках входу в газотранспортну систему та точках виходу з газотранспортної системи.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В пункті 1 ч.1 ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за квітень-вересень 2021 року, які надані позивачем, є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості.

Факт порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати перевищення замовленої потужності підтверджується матеріалами справи, отже вимога позивача про стягнення з відповідача: 87 581 812,38 грн основної заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Судова колегія перевіривши нарахування позивачем пені 3% річних та інфляційний втрат, погоджується із висновком суду першої інстанції, що розрахунок позивачем зроблено вірно, отже стягненню підлягають, 2 448 801,51 грн 3 % річних, 18 581 419,50 грн інфляційних втрат, 8 171 331,87грн пені.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини, що мають значення для справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" б/н від 13.04.2023 (вх.№01-05/1165/23 від 14.04.2023) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2023 у справі №909/840/22 залишити без змін.

3.Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22.01.2024.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б..

Суддя Орищин Г.В.