ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2024 р. Справа№ 920/894/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Копитової О.С.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2023

у справі №920/894/21 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом: Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання

2) Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг

3) Товариства з обмеженою відповідальністю Техногаз-С

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача: 1) Головного управління ДПС у Сумській області

2) Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

3) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання

до відповідача: Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання

про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 08.01.2024

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.08.2023 поновлено провадження у справі №920/894/21. Матеріали справи № 920/894/21 передано до Господарського суду Сумської області для розгляду в межах справи № 920/604/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028).

Ключовим мотивом ухвали є:

- спори стороною яких є боржник розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю правових норм з банкрутства, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, скаржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2023 у справі №920/894/21.

Ключовим аргументом скарги є:

- в даній справі спір є немайновий, а отже не може бути переданий у справу про банкрутство на підставі ст. 7 КзПБ.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/894/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючого судді), суддів: Кравчука Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 витребувано з Господарського суду Сумської області справу №920/894/21.

Після надходження справи суддями Північного апеляційного господарського суду Коробенком Г.П., Кравчуком Г.А., Козир Т.П. було заявлено самовідвід у справі №920/894/21, обґрунтовуючи його тим, що під час автоматизованого розподілу справи №920/894/21 не було враховано спеціалізацію суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2023 заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Коробенко Г.П., Козир Т.П., Кравчука Г.А. про самовідвід задоволено. Матеріали апеляційної скарги передано для здійснення визначення складу судової колегії відповідно до приписів ГПК України.

Згідно з витягом з повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №920/894/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Копитова О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2023 у справі №920/894/21 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Копитова О.С. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2023 у справі №920/894/21 по суті спочатку. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.12.2023.

Розпорядженням керівника апарату від 13.12.2023 у зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 14.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №920/894/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Копитова О.С., Отрюх Б.В. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 розгляд справи №920/894/21 відкладено на 08.01.2024. Визнано явку всіх учасників апеляційного провадження обов`язковою.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КзПБ, прийнятим відповідно до Закону України від 18 жовтня 2018 року № 2597-VІІІ та введеним в дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо). Отже, КзПБ у порівнянні з попереднім процесуальним законом розширив свою дію щодо суб`єктів, які підпадають під його регулювання (неплатоспроможних фізичних осіб), що зумовило розгляд у господарському суді спорів про неплатоспроможність фізичних осіб, незалежно від того, чи займаються вони підприємницькою діяльністю.

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів -приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КзПБ.

Отже, при врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

Відповідно до частини другої статті 7 КзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною третьою статті 7 КзПБ визначено процесуальні наслідки щодо необхідності надіслання до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство та який розглядає спір по суті, матеріалів справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, з прийняттям КзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 21.09.2021, справа № 905/2030/19 (905/1159/20).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 904/1693/19, від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, від 19 червня 2019 року у справі № 289/2210/17, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19.

З урахуванням спрямованості КзПБ та зазначених позицій Верховного Суду, яким передбачено концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що розгляд позовної заяви Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання, 2) Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю Техногаз-С, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача: 1) Головного управління ДПС у Сумській області, 2) Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, 3) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та звільнити нежитлові приміщення та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання до відповідача: Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання, про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно, має здійснюватися Господарським судом Сумської області у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання.

Щодо аргументів апеляційної скарги проте, що даний спір є немайновий, а отже не може бути переданий у справу про банкрутство на підставі ст. 7 КзПБ колегія судді зазначає таке.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вказаний позов пов`язаний безпосередньо із захистом майна боржника, а отже такий спір має вирішуватися відповідно до ст. 7 КзПБ в порядку відокремленого позовного провадження господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2023 у справі №920/894/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2023 у справі №920/894/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №920/894/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено 17.01.2024.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді О.С. Копитова

Б.В. Отрюх