ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 Справа № 914/3228/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Полюхович Х.М.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Мороз Інна Іванівна - представник;

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 154 589,00грн. Також у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2147,20грн. та просить витребувати інформацію в АТ КБ "Приватбанк", що містить банківську таємницю.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 23.11.2023 року на 11:20год. та постановлено розгляд клопотання про витребування доказів розглянути в судовому засіданні.

В судове засідання 23.11.2023 року учасники справи явку представників не забезпечили. Жодних заяв, клопотань процесуального характеру від позивача та від відповідача до суду не надходило.

Позивач просить витребувати в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (, Місце знаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д), інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 07.11.2022 року по 06.07.2023 року включно. Своє клопотання позивач обгрунтовує тим, що не може самостійно отримати інформацію, що містить банківську таємницю, а дані обставини мають суттєве значення для розгляду справи та встановлення обставин, які необхідні для її розгляду.

Ухвалою суду від 23.11.2023 року розгляд справи по суті відкладено на 14.12.2023 о 11:30 год. та витребувано в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію, що містить банківську таємницю.

29.11.2023 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву за вх.№29242/23 про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

12.12.2023 року на поштову адресу суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на запит суду надійшов супровідний лист з документами згідно вказаного додатку за вх.№30439/23.

14.12.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх,№30681/23, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Судове засідання 14.12.2023 не відбулося у зв"язку з загальнонаціональною тривогою, відтак ухвалою суду від 14.12.2023 року розгляд справи призначено на 18.01.2024 року.

В судове засідання 18.01.2024 року відповідач явку уповноваженого представника забезпечив, який заперечив проти позовних вимог, з підстав викладених у поданому відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів, в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 121328-КС-007 про надання кредиту від 07.11.2021 року, в розмірі 154 589,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 53 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 101 589,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором № 121328-КС-007 про надання кредиту від 07.11.2021 року. Заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором № 121328-КС-007 від 07.11.2021 року, становить 154 589,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 53 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 101 589,00 грн.

Судові витрати позивача складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн., який сплачено в наказному провадженні та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовну заяву подано через систему «Електронний суд».

Аргументи відповідача.

14.12.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх,№30681/23, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю. В даному відзиві, відповідач зазначає, що отримувала кошти за кредитним договором для власних потреб, відтак процентна ставка за договором не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству в сфері прав споживачів. Також відповідач зазначає, що нараховані позивачем штрафні санкції підлягають списанню та посилається на п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Відтак, відповідач вважає безпідставними вимоги позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій з причин несправедливості умов кредитного договору в цій частині, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Фактичні обставини справи.

07.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір № 121328-КС-007 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 07.11.2022 року направлено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 121328-КС-007 про надання кредиту.

07.11.2022 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 121328-КС-007 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направлено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4667, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.

07.11.2022 року між ТзОВ "Бізнес Позика" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір № 121328-КС-007 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТзОВ "Бізнес Позика" надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 53 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.15916038 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 53 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів.

Позивач стверджує, що Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 121328- КС-007 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 121328-КС-007 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 121328-КС-007, Позичальник ОСОБА_1 , на виконання умов договору, здійснив часткову оплату за Договором № 121328-КС-007 на загальну суму 15 000,00грн.

Відтак, станом на 06.07.2023 року заборгованість Позичальника (відповідача) перед ТзОВ «Бізнес Позика» згідно Договором № 121328-КС-007 про надання кредиту становить в розмірі 154 589,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 53 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 101 589,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Норми права та мотиви суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного Кредитного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору про надання кредиту.

У силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що відповідно до договору, позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 53 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів, які долучені до матеріалів справи.

Отже матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надавши Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 53 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.15916038 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині заборгованості за нарахованими та несплаченими прострочених платежів по тілу кредиту, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі 154 589,00грн.

Таким чином, заборгованість відповідача по кредитному договору № 121328-КС-007 від 07.11.2021 року, яка становить 154 589,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 53 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 101 589,00 грн.

Вказаний кредитний договір відповідач у судовому порядку не оспорив, натомість отримав кредитні кошти, користувався ними та станом на 06.07.2023 рік боргу не погасив.

Разом з тим, факт переказу кредитних коштів на картку відповідача, підтверджує факт виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за договором, укладеним з фізичною особою - підприємцем, оскільки номер картки було вказано самим позичальником. Крім того, частковими оплатами згідно договору, відповідач визнав наявність у нього зобов`язання з повернення наданого кредиту. Також, 12.12.2023 року на поштову адресу суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на запит суду надійшов супровідний лист з документами згідно вказаного додатку за вх.№30439/23, відповідно до якого за вказаним позичальником номером картки, існує рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 6 даного закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ст.8 вищевказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 6 статті 11 вищевказаного закону передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи вищевикладене, суд, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження повернення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 кредиту та сплати прострочених платежів по тілу кредиту та суми прострочених платежів по процентах, встановлені Договором, вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором.

Здійснивши перевірку проведених ТзОВ «Бізнес Позика» нарахувань, суд погоджується з такими. Отже, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість у сумі 154 589,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 53 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 101 589,00 грн.

Одночасно слід зазначити, що заперечення відповідача, зазначені у відзиві судом відхиляються з таких підстав.

Щодо споживчого кредиту, судом встановлено, що кредитні кошти відповідно до умов договору, надавалися позичальнику в цілях здійснення ним підприємницької діяльності, у зв`язку з чим суд констатує, що Договір № 121328-КС-007 від 07.11.2022 року про надання кредиту про надання кредиту не є в розумінні п. п. 1-1, 11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договором споживчого кредитування, а відтак, до правовідносин між сторонами не підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, з огляду на те, що кредитний договір (стягнення за яким є предметом даного спору) укладений між ФОП та юридичною особою та не є споживчим кредитом, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на данні правовідносини, що підтверджується п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року по справі №1-26/2011.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Щодо несправедливості умов договору, суд зазначає, що, за змістом п. п. 5, 8 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщений на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, погоджується неухильно їх дотримуватися та підтверджує, що до укладення договору він отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 2.1. правил кредит надається позичальнику для придбання товарів (робіт, послуг) здійснення підприємницької діяльності, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої, незабороненої законом, діяльності.

Також слід зазначити, що з анкети клієнта, яка надана позивачем, судом вбачається наступне. Найменування позичальника: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; вид підприємницької діяльності: посередницькі/фінансові послуги/інші послуги; опис підприємницької діяльності: бухгалтерські послуги СПД; сума бажаного кредиту: 53 000,00 грн.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач був ознайомлений з умовами договору, правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТзОВ «Бізнес позика», зазначивши особисті дані та надавши відкритий рахунок, який є у відповідача для зарахування коштів, а також зазначив про бажану суму у розмірі 53 000,00грн.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтями 1048, 1054 Цивільного кодексу України одним із обов`язків позичальника за кредитним договором є сплата процентів за користування кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. При цьому суду зазначає, що договір укладений сторонами 07.11.2022 під час дії воєнного стану. Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Суд посилається на мотиви, зазначені у рішенні Конституційного Суду № 6-р(II)/2022 від 22.06.2022, що проценти, про які йдеться в приписах статті 1048 Кодексу, є складовим елементом плати за надану позику/кредит, що разом з основною сумою позики/кредиту становить загальну суму боргу, яку боржник повинен сплатити через визначений час після отримання позики/кредиту. Конституційний Суд України зазначає, що приписи частини другої статті 625, першого речення частини першої статті 1050 Кодексу та частини першої статті 1048 Кодексу регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

Конституційний Суд України вважає, що застосування припису першого речення частини першої статті 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі.

Отже, відповідач вчасно не здійснював перерахунок кошті на рахунок кредитодавця у відповідності до графіка платежів, затвердженого сторонами за умовами Договору №121328-КС-007 від 07.11.2022 року, чим порушив умови договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Суд зазначає, що оскільки факт порушення відповідачем зазначених договірних зобов`язань встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, договір №121328-КС-007 від 07.11.2022 року у судовому порядку недійсним або неукладеним не визнано, отже, його умови є обов`язковими до виконання сторонами, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про примусове стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості по кредиту у розмірі 154 589,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 53 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 101 589,00 грн., підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені належними та допустимими доказами.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 147,20грн, що підтверджується платіжними інструкціями №2451 від 14.07.2023 року на суму 214,72грн. (судовий збір в наказному провадженні) та № 4124 від 25.10.2023 року на суму 1932,48грн.

Відповідно до матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 147,20грн. відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовну заяву подано через систему «Електронний суд», відтак такий обраховано за коефіцієнтом 0,8.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2 147,20грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 154 589,00грн., з якої: 53 000,00грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 101 589,00грн. - сума прострочених платежів за комісією та 2 147,20грн. судового збору

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 23.01.2024 року.

Суддя Коссак С.М.