ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024м. ХарківСправа № Б-50/120-09 (922/4744/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 6, )
до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка" (61004,м. Харків, вул. Москалівська, буд. 99, )
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка"

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка", в якій просить суд:

- стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави на р/р UA0020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/24062100, банк отримувач - Казначейство Украйни (ЕАП), , МФО 899998, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» в розмірі 10 901,25 грн;

- стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області на , р/р UA0081164, Державна казначейська служба України м. Київ МФО 820172, судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка", яка розглядається суддею Усатим В.О.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 4744/23 від 10.11.2023) передана на розгляд судді Усатому В.О.

Ухвалою суду від 14.11.2023, крім іншого, прийнято позовну заяву Державної екологічної інспекції у Харківській області (вхідний номер №4744/23 від 10.11.2023) до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" в межах справи №Б-50/120-09 про банкрутство Державного підприємства "Харківського приладобудівного заводу ім. Т.Г. Шевченка". Відкрито провадження у справі № Б-50/120-09 (922/4744/23). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

28.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив (вх.№32555), в якому останній заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

30.11.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№32854), в якій позивач вважає, що нарахування збитків є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству.

Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року долучено до матеріалів справи № Б-50/120-09 (922/4744/23) відповідь на відзив позивача (вх. № 32854 від 30.11.2023). Надано позивачу строк до 15.12.2023 року для подання до суду належних доказів надсилання (надання) відповіді на відзив (вх. № 32854 від 30.11.2023) відповідачу. Постановлено, що питання про прийняття до розгляду відповіді на відзив буде вирішено після усунення обставин, які послугували підставою для постановляння даної ухвали суду.

08.12.2023 до суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від надійшли докази надсилання (надання) відповіді на відзив відповідачу (вх.№ 33825).

З аналізу поданої позивачем відповіді на відзив (вх. № 32854 від 30.11.2023) з урахуванням наданих позивачем доказів надсилання (надання) відповіді на відзив відповідачу (вх.№ 33825 від 08.12.2023), вбачається, що відповідь на відзив було подано в строк, встановлений судом, а його форма та зміст відповідає вимогам ст.166 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд приймає відповідь на відзив (вх. № 32854 від 30.11.2023) позивача до розгляду .

Відповідач не скористався своїм правом щодо подачі заперечень у порядку та строки, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2023.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

У пунктах 2, 4 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені принципи знайшли своє відображення у статтях 7, 13 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства.

Закон України "Про судоустрій та статус суддів" (пункт 3 статті 7) також гарантує право кожного на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними.

Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява №38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 «Пономарьов проти України», сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Харківській області (падалі - Інспекція) на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 07.09.2021р. №39200/1/1-21 та доручення Державної екологічної інспекції України від 14.09.2021р. №159 щодо здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», керуючись ст. ст.4,6,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції відповідно до наказу від 01.11.2021року за № 1029/12-01, в термін 01, 08 листопада 2021 року проводилась позапланова перевірка дотримання вимог законодавства в частині охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів при здійсненні господарської діяльності Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» (далі Відповідач).

Перевіркою встановлено, що водопостачання Відповідача з підземного джерела (артсвердловини) розташовані на території підприємства.

Скид промислових стічних вод здійснюється до мережі міської централізованої каналізації на підставі відповідного договору.

Скид зливних стічних вод з території підприємства після механічної очистки у відстійниках здійснюється через систему зливної каналізації до водного об`єкту (р. Лопань), водовідведення здійснюється по 5-х випусках.

У ході перевірки Відповідачем надано дозвіл на спецводокористування від 21.05.2009р. Укр. №4579 А/Хар. строком дії до 08.04.2012р.

Таким чином встановлено, що у перевіряємий період (2020р.) водокористування Відповідачем здійснювалось без спеціального дозволу.

Відповідно до поданого підприємством звіту про водокористування за формою №2ТП-водгосп (річна) за 2020р. забрано води 2,5 тис. м. куб. з підземного джерела та здійснено скид стічних вод категорії «не очищені» 51,1 тис. м. куб.

За результатами перевірки господарської діяльності відповідача, Інспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 1029/12-01/04-04 від 08.11.2021 року, який підписаний керуючим санацією суб`єкта господарювання Булижиним І.В.

12.11.2021р. Інспекцією складено припис №71/04-04 від 12.11.2021р. про усунення порушень природоохоронного законодавства, який отримано особисто керуючим санацією Булажиним І.В.

Позивач зазначає, що на адресу Відповідача направлено лист за вих. 2576-04-07 від 01.12.2022, яким останнього повідомлено про необхідність надання інформації щодо виконання вимог припису з наданням відповідних підтверджуючих документів в термін до 15.12.2022р.

19.12.2022р. на адресу Інспекції надійшов лист керуючого санацією Булижина І.В. від 15.12.2022р. №54/55 з інформацією про часткове виконання вимог припису №71/04-04 від 12.11.2021р., а саме пунктів №№2, 3, 4 з одночасним повідомленням, що по пункту №1 (отримання дозволу на спеціальне водокористування) - відповідний пакет документів перебуває на узгодженні в дозвільному центрі Державного агентства водних ресурсів.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач фактично підтвердив наявність виявлених Інспекцією порушень та у добровільному порядку розпочав їх усувати.

Відповідно до п. 1.7 «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 14.08.2009р. №767/16783 - самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Враховуючи вищевикладені обставини, з посиланням на вказану вище Методику, позивачем здійснено розрахунок заподіяних збитків, в якому встановлено, що відповідачем завдано збитків державі в наслідок самовільного водокористування з підземного джерела, а саме - забір води з артсвердловини без дозволу на спеціальне водокористування у розмірі 10 901,25 грн.

Відповідно до п.6 ч.З ст. 162 ГПК України, з метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, 17.12.2021р. Інспекцією за вих.№5806-04-04 на адресу відповідача направлено претензію №262 із пропозицією добровільного відшкодування матеріальних збитків заподіяних державі в наслідок самовільного водокористування з підземного джерела, а саме - забір води з артсвердловини без дозволу на спеціальне водокористування у розмірі 10901,25 грн.

Дана претензія була направлена на адресу відповідача для здійснення добровільної сплати збитку завданого державі, однак, як зазначає позивач, наведена претензія залишена відповідачем без відповіді, а викладені у ній вимоги без задоволення.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву виклав свою правову позицію щодо позовних вимог у даній справі, заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ст. ст. 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

На підставі ст. 20 цього ж Закону та Положення про Державну екологічну інспекцію в Україні, затверджену Указом Президента України № 454/2011 від 13.04.2011 за до повноважень Державної екологічної інспекції, як спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, її органів на місцях належить здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, а також за додержанням норм екологічної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 2 ст. 20 ГК України, одним із способів захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання є відшкодування збитків (шкоди).

Так, відповідно до ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог:

а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій;

б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища;

в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів;

г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення;

д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні;

е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб;

є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно ст.1 Водного Кодексу України, водокористування - використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Відповідно до ст. 44 Водного Кодексу України, водокористувачі зобов`язані, крім іншого, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Статтею 49 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

В пункті 4.5.2. роз`яснення Вищого господарського суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» (із змінами і доповненнями, внесеними роз`ясненням президії Вищого господарського суду України від 31 травня 2002 року № 04-5/609 рекомендаціями президії Вищого господарського суду України від 18 листопада 2003 року № 04-5/1429, від 25 березня 2009 року № 04-06/44) вказано, що використання природних ресурсів без відповідного дозволу є самовільним.

Відповідно до ст.110 Водного Кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у: забрудненні та засміченні вод, недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як встановлено судом, Державною екологічною інспекцією у Харківській області на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 07.09.2021р. №39200/1/1-21 та доручення Державної екологічної інспекції України від 14.09.2021р. №159 щодо здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», керуючись ст. ст.4,6,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції відповідно до наказу від 01.11.2021року за № 1029/12-01, в термін 01, 08 листопада 2021 року проводилась позапланова перевірка дотримання вимог законодавства в частині охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів при здійсненні господарської діяльності Державним підприємством «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» .

Перевіркою встановлено, що водопостачання Відповідача з підземного джерела (артсвердловини) розташовані на території підприємства. Скид промислових стічних вод здійснюється до мережі міської централізованої каналізації на підставі відповідного договору. Скид зливних стічних вод з території підприємства після механічної очистки у відстійниках здійснюється через систему зливної каналізації до водного об`єкту (р. Лопань), водовідведення здійснюється по 5-х випусках. У ході перевірки Відповідачем надано дозвіл на спецводокористування від 21.05.2009р. Укр. №4579 А/Хар. строком дії до 08.04.2012р.

Таким чином Державною екологічною інспекцією у Харківській області встановлено, що у перевіряємий період (2020р.) водокористування Відповідачем здійснювалось без спеціального дозволу.

Відповідно до поданого підприємством звіту про водокористування за формою №2ТП-водгосп (річна) за 2020р. забрано води 2,5 тис. м. куб. з підземного джерела та здійснено скид стічних вод категорії «не очищені» 51,1 тис. м. куб.

Як зазначено судом вище за текстом даного рішення, за результатами перевірки господарської діяльності відповідача, Інспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 1029/12-01/04-04 від 08.11.2021 року, який підписаний керуючим санацією суб`єкта господарювання Булижиним І.В.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів, що останнім в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались дії посадових осіб Інспекції щодо порядку проведення перевірки, складання акту перевірки, надання припису, складання розрахунку розміру збитків та пред`явлення претензії, щодо добровільного відшкодування шкоди.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що до матеріалів справи відповідачем, не надано доказів, які б спростували заявлені у даній справі обставини та, відповідно, позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача, у вигляді самовільного водокористування водних ресурсів , за відсутності спеціального дозволу на користування в відповідний період, безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства; самої шкоди та вини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 10901,25 грн шкоди внаслідок самовільного використання водних ресурсів ( забір води з артсвердловини без дозволу на спеціальне водокористування).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державної екологічної інспекції у Харківській області - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави на р/р UA0020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/24062100, банк отримувач - Казначейство Украйни (ЕАП), , МФО 899998, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» в розмірі 10 901,25 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області на , р/р UA0081164, Державна казначейська служба України м. Київ МФО 820172, судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Державна екологічна інспекція у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 6, ).

Відповідач: Державне підприємство "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 99, ).

Рішення складено та підписано 15.01.2024.

Суддя В.О. Усатий