РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2024Справа № 910/6069/23
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін,

справу № 910/6069/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компо груп";

про стягнення 528 000,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компо груп" грошові кошти у розмірі 528 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань на підставі умов договору про надання послуг від 31.12.2021 № 411/12/2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 відкрито провадження у справі № 910/6069/23, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

15.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компо груп" надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

28.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" надійшла відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" (далі також - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компо груп" (далі також - відповідач, замовник) укладено договір про надання послуг № 411/12/2021 (далі - договір), за змістом п. 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з експлуатація під`їзної колії № 22 загальною довжиною 120 м (надалі за текстом - "об`єкт оренди"), що примикає стрілочним переводом №126 до ходової колії №19 Житомирської ПрАТ "Київ-Дністровське МППЗТ" по ст. Житомир (від знаку межі під`їзної колії стр. №126 до знаку межі під`їзної колії стр. №134) (далі - "Послуги"), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору, загальна вартість послуг по цьому договору за місяць становить 48 000,00 (сорок вісім тисяч) грн, у тому числі ПДВ.

У розділі 4 договору передбачено, що фактом, що підтверджує передачу виконавцем та приймання замовником наданих у повному обсязі послуг за цим договором, є підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (далі - "акт"), який датується останнім днем надання послуг. Акт складається виконавцем в 2 (двох) оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою виконавця та надані замовнику не пізніше 2 (двох) робочих днів з дати підписання. Виконавець зобов`язаний зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 201 Податкового кодексу України відповідну податкову накладну. Замовник зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання від виконавця відповідного акту, підписати його або направити виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у наданих послугах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту. У своїй мотивованій відмові виконавець має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк є обов`язковим для виконавця. Якщо протягом трьох днів з моменту отримання документів замовник не підпише акт приймання-передачі наданих послуг або не надішле обґрунтоване заперечення проти підписання акта, то у виконавця виникає право підписати акт приймання-передачі наданих послуг в односторонньому порядку.

Як передбачено п. 9.1. договору, усі повідомлення, запити, вимоги або будь-яка інша кореспонденція за цим договором виконуються в письмовій формі українською мовою та доставляються кур`єром або поштовим відправленням та для зручності можуть дублюватися електронним (факсимільним) зв`язком відповідній стороні (надалі - "повідомлення") за адресами визначеними у даному.

Згідно з п. 10.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022. У тому випадку, якщо сторони, у термін не менш чим за 20 днів до закінчення терміну дії даного договору, не повідомлять один одного про бажання розірвати договір, то останній вважається щорічно продовженим терміном на наступний календарний рік.

Позивач, звертаючись з позовом до господарського суду, вказує, що у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року надавав відповідачеві послуги загальною вартістю 528 000,00 грн, однак останній, всупереч умовам договору, вартість послуг не оплатив.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивачем надавалися послуги за договором лише у січні, квітні, травні та червні 2022 року. При цьому відповідачем вартість наданих послуг у січні 2022 року було сплачено.

Також відповідач вказує, що акти наданих послуг за квітень, травень та червень 2022 позивачем не були надані, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язань не настав.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Так, згідно ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено ч. 1 с. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що за своєю правовою природою договір від 01.08.2018 №1561-од на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів є договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Суд зазначає, що згідно з договором про надання послуг важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели. З урахуванням наведених особливостей слід зазначити, що стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем, разом з претензією № 747 від 31.10.2022, направлявся на адресу відповідача акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2004 від 31.10.2022 та рахунок на оплату № 912 від 31.10.2022.

Як вбачається з вказаних документів, загальна вартість наданих послуг складає 432 000,00 грн.

Вказані документи направлялися відповідачу цінним листом з описом вкладення 31.10.2022, який був отриманий ним 07.11.2022, що вбачається з роздруківки з веб-сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення трек-номер:159.

У п. 4.2. договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання від виконавця відповідного акту, підписати його або направити виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у наданих послугах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту. У своїй мотивованій відмові виконавець має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк є обов`язковим для виконавця.

Тобто, замовник зобов`язаний, за умовами договору, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання від виконавця відповідного акту, підписати його або направити виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у наданих послугах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту.

Однак суд вказує, що, у вказаний строк, відповідач не надав позивачеві підписаний акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2004 від 31.10.2022 та не повідомив виконавця про письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту.

Суд вказує, що за умовами п. 4.3. договору, якщо протягом трьох днів з моменту отримання документів замовник не підпише акт приймання-передачі наданих послуг або не надішле обґрунтоване заперечення проти підписання акта, то у виконавця виникає право підписати акт приймання-передачі наданих послуг в односторонньому порядку.

А відтак, з врахуванням положень договору, акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2004 від 31.10.2022 є таким, що підписаний в односторонньому порядку, а послуги, які в ньому зазначені, є прийнятими відповідачем без жодних зауважень.

Крім того, суд вказує, що позивач, разом з листом № 163 від 20.02.2023, направляв відповідачу акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2369 від 31.12.2022 та рахунок на оплату № 1105 від 31.12.2022.

Як вбачається з вказаних документів, загальна вартість наданих відповідачеві послуг складає 96 000,00 грн.

Крім того, вказаним листом позивач повторно направляв замовнику акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2004 від 31.10.2022.

При цьому суд вказує, що в матеріалах справи наявний лист відповідача № 10/0323-1 від 10.03.2023, який направлений виконавцю 14.03.2023, в якому замовник вказує, що лист позивача № 163 від 20.02.2023 та акти № 2369 від 31.12.2022 та № 2004 від 31.10.2022 ним було отримано 23.02.2023.

Таким чином, в силу положень п. 4.2. договору, відповідач був зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання від виконавця вказаного акту, тобто по 28.02.2023, підписати його або направити виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту.

Однак, як встановлено судом, відповідач, в указаний строк, тобто по 28.02.2023, акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2369 від 31.12.2022 не підписав, письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту виконавцю не направив, а відтак суд приходить до висновку, що акт здачі-прийняття (надання послуг) № 2369 від 31.12.2022 є таким, що підписаний в односторонньому порядку, а послуги, які в ньому зазначені, є прийнятими відповідачем без жодних зауважень.

Крім того суд вказує, що в матеріалах справи наявний лист відповідача № 20/1222-1 від 20.10.2022 у відповідь на лист позивача № 595 від 19.09.2022, в якому замовник вказує, що від виконавця не отримував актів надання послуг, а відтак, в силу положень п. 4.2. вказаний лист не може бути письмовою відмовою від прийняття наданих послуг та підписання акту здачі-прийняття наданих послуг.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги в розмірі 528 000,00 грн, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і, в той же час, відповідачем не спростований, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 528 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компо груп" (02099, м. Київ, вул. Приколійна, буд. 22/А, оф. 1, ідентифікаційний код 38473727) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, буд. 10, ідентифікаційний код 03379632) 528 000 (п`ятсот двадцять вісім тисяч) грн 00 коп. заборгованості та 7 920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко