ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 січня 2024 року Справа № 903/1320/23

Суддя Господарського суду Волинської області Гарбар І.О., вивчивши матеріали по справі №903/1320/23 за позовом керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради, Західного офісу Держаудитслужби до Комунального підприємства Луцьке електротехнічне підприємство - Луцьксвітло, Дочірнього підприємства Евода Трейд Комунального підприємства Луцькводоканал, про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів в розмірі 5051202,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2023 керівник Волинської обласної прокуратури надіслав до суду позов в інтересах держави в особі Луцької міської ради, Західного офісу Держаудитслужби до Комунального підприємства Луцьке електротехнічне підприємство - Луцьксвітло, Дочірнього підприємства Евода Трейд Комунального підприємства Луцькводоканал, в якому просить:

1. Визнати недійсними додаткові угоди до укладеного між Комунальним підприємством Луцьке електротехнічне підприємство - Луцьксвітло та Дочірнім підприємством ЕВОДА Трейд Комунального підприємства Луцькводоканал договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.02.2021 №20 (конкурентна процедура закупівлі №UА-2020-11-17-006513-е), а саме:

1) додаткову угоду від 26.02.2021 №1;

2) додаткову угоду від 22.03.2021 №2;

3) додаткову угоду від 13.04.2021 №3;

4) додаткову угоду від 12.07.2021 №4;

5) додаткову угоду від 28.08.2021 №5;

6) додаткову угоду від 28.08.2021 №6;

7) додаткову угоду від 28.08.2021 №7;

8) додаткову угоду від 28.08.2021 №8;

9) додаткову угоду від 11.10.2021 №9;

10) додаткову угоду від 10.11.2021 №10;

11) додаткову угоду від 10.11.2021 №11;

12) додаткову угоду від 10.11.2021 №12.

2. Стягнути із Дочірнього підприємства ЕВОДА Трейд Комунального підприємства Луцькводоканал на користь Луцької міської ради для зарахування в дохід місцевого бюджету Луцької міської територіальної громади грошові кошти у сумі 5051202,5о грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що додаткові угоди №№1-12 суперечать вимогам п.2 ч.5 ст.41 ЗУ Про публічні закупівлі, а тому такі угоди підлягають визнанню недійсними.

Вважає, що недійсність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються договором, тому постачання електричної енергії споживачу і його оплата мали здійснюватися сторонами відповідно до умов укладеного правочину (договору від 01.02.2021 №20).

Під час дії договору від 01.02.2021 №20 Відповідач-2 упродовж 2021-2022 років поставив Замовнику 4244490 кіловат- годин електричної енергії (за умовами цього ж правочину у первинній його редакції передбачалася поставка 6300000 кіловат-годин), за які Відповідач-1 сплатив кошти на загальну суму 11518996,11 грн (з ПДВ). Таким чином, виходячи з ціни у договорі від 01.02.2021 №20 у його первинній редакції, за одну кіловат-годину електричної енергії, яка становить 1,79365 грн (9599999 грн / 6300000 кіловат-годин електроенергії = 1,79365 грн) та без урахування указаних вище оспорюваних додаткових угод, Відповідач 1 за поставлений товар повинен був сплатити 6467793,61 грн (4244490 кіловат-годин електричної енергії х 1,79365 грн = 6467793,611985714 грн з ПДВ).

Тобто, різниця між сумою коштів, які фактично сплачено Замовником за електричну енергію по ціні, згідно усіх додаткових угод, та сумою за товар по ціні, відповідно до умов договору від 01.02.2021 №20 у первинній його редакції становить 5051202,5 грн (11518996,11 грн - 6467793,61 грн). Відтак, отримана Відповідачем 2 оплата на загальну суму 5051202,5 грн за товар, який підприємством так і не був поставлений, підлягає стягненню із останнього на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Згідно протоколу від 27.12.2023 автоматичний розподіл справи №903/1320/23 не відбувся. Не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2024 у справі №903/1320/23 визначено головуючого суддю Гарбара І.О.

02.01.2024 представник КП Луцьке електротехнічне підприємство - Луцьксвітло подав до суду пояснення у відповідності до ст.42 ГПК України.

Ухвалою суду від 08.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Разом з тим, в провадженні Господарського суду Волинської області знаходиться справа №9031244/23 про банкрутство Дочірнього підприємства «Евода Трейд» Комунального підприємства «Луцькводоканал» (суддя Дем`як В.М.).

Ухвалою суду від 17.01.2024 у справі №9031244/23 (суддя Дем`як В.М.) відкрито провадження у справі про банкрутство боржника Дочірнього підприємства "ЕВОДА ТРЕЙД" Комунального підприємства "Луцькводоканал" (м. Луцьк, проспект Соборності, 25, ).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність 21.10.2019 у зв`язку з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства (N 2597-VIII в редакції від 21.10.2019 ) (ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17).

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2020 у справі № 903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 908/4057/14, від 11.07.2018 року у справі № 922/3040/17, від 29.11.2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05.02.2020 у справі № 921/557/15-г, від 22.09.2021 у справі N 905/1923/15.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позови до боржника, який перебуває в процедурі банкрутства, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство тим самим складом, що і справа про банкрутство боржника.

Враховуючи викладене, оскільки основна справа №903/1244/23 за заявою боржника Дочірнього підприємства "ЕВОДА ТРЕЙД" Комунального підприємства "Луцькводоканал" про відкриття провадження у справі про банкрутство перебуває на розгляді у судді Дем`як В.М., то матеріали справи №903/1320/23 підлягають передачі для розгляду судом в межах справи №903/1244/23 про банкрутство Дочірнього підприємства "ЕВОДА ТРЕЙД" Комунального підприємства "Луцькводоканал" судді Дем`як В.М.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 3, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Матеріали справи №903/1320/23 за позовом керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради, Західного офісу Держаудитслужби до Комунального підприємства Луцьке електротехнічне підприємство - Луцьксвітло, Дочірнього підприємства Евода Трейд Комунального підприємства Луцькводоканал, про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів в розмірі 5051202,50 грн, передати до Господарського суду Волинської області, в провадженні якого перебуває справа №903/1244/23 про банкрутство Дочірнього підприємства "ЕВОДА ТРЕЙД" Комунального підприємства "Луцькводоканал" (суддя Дем`як В.М.) для розгляду спору в межах цієї справи.

Відповідно до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду підписано 22.01.2024.

Суддя І. О. Гарбар