РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024Справа № 910/1749/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Запарі А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Веско»

до Vesco Clays Spain S.L.U.

про стягнення 3 923 903,80 доларів США та 6 697 272,75 євро,

Представники сторін:

від позивача: Гальцова І.К.,

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Веско» до Vesco Clays Spain S.L.U. про стягнення 3 923 903,80 доларів США та 2 102 602,50 євро.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленої позивачем за Контрактом № 01/2022/V/7 від 06.06.2022 глини.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 залишено без руху позовну заяву, надано скаржнику строк для усунення недоліків.

27.02.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1749/23, підготовче засідання призначено на 18.09.2023. Зобов`язано позивача у строк до 01.04.2023 (включно) надати суду нотаріально засвідчений переклад на іспанську мову позовної заяви, ухвали Господарського суду міста Києва про відкриття провадження від 01.03.2023, у трьох примірниках, після подачі яких звернутися до Центрального органу Королівства Іспанії (Ministerio de Asuntos Exteriores, Uniуn Europea y Cooperaciуn Direcciуn General de Espaсoles en el Exterior y de Asuntos Consulares) з Проханням про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, відповідачу - Vesco Clays Spain S.L.U. (Королівство Іспанія, 12100, провінція Кастельйон, м. Кастельйон-де-ла-Плана, (вулиця) Пасео Буенавіста, 2 Ентло. А; ідентифікаційний код В01969005). Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. Зупинено провадження у справі № 910/1749/23 до виконання судового доручення про вручення судових документів чи повідомлення про неможливість такого вручення.

17.03.2023 до суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2023 надійшла заява про долучення перекладів документів.

23.03.2023 суд звернувся із судовим дорученням про вручення відповідачу документів до Центрального органу Королівства Іспанії (Ministerio de Asuntos Exteriores, Uniуn Europea y Cooperaciуn Direcciуn General de Espaсoles en el Exterior y de Asuntos Consulares).

30.05.2023 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить збільшити позовні вимоги на суму 2 764 550,00 євро.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 поновлено провадження у справі № 910/1749/23.

Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 13.11.2023, зобов`язано позивача в строк до 27.09.2023 надати до суду два примірники нотаріально посвідченого перекладу даної ухвали на іспанську мову, після надходження якого направити таку ухвалу безпосередньо на адресу відповідача (п. а) ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (надалі - Конвенція). Встановлено відповідачу строк для подання заперечень на заяву позивача про збільшення позовних вимог. Зупинено провадження у справі № 910/1749/23 до 13.11.2023.

26.09.2023 до суду від позивача надійшла заява із нотаріально посвідченим перекладом на іспанську мови ухвали суду від 18.09.2023 у двох примірниках.

29.09.2023 судом надіслано нотаріально посвідчений переклад ухвали суду від 18.09.2023 на адресу відповідача відповідно до п. 4 резолютивної частини зазначеної ухвали.

12.10.2023 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить збільшити позовні вимоги на суму 1 830 120,25 євро.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 поновлено провадження у справі № 910/1749/23.

Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 13.12.23 о 10:15 год. Даною ухвалою зобов`язано позивача у строк до 23.11.2023 надати до суду два примірники нотаріально посвідченого перекладу даної ухвали на іспанську мову. Після надходження від позивача нотаріально посвідченого перекладу даної ухвали на іспанську мову направити таку ухвалу безпосередньо на адресу Vesco Clays Spain S.L.U. відповідно до пункту а) ст. 10 Конвенції. Встановлено відповідачу строк - десять днів з дня отримання даної ухвали для подання заперечень на заяву про збільшення розміру позовних вимог. Зупинено провадження у справі № 910/1749/23 до 13.12.2023.

21.11.2023 до суду від позивача надійшла заява із нотаріально посвідченим перекладом на іспанську мову ухвали суду від 13.11.2023 у двох примірниках.

23.11.2023 судом надіслано нотаріально посвідчений переклад ухвали суду від 13.11.2023 на адресу відповідача відповідно до п. 4 резолютивної частини зазначеної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 поновлено провадження у справі № 910/1749/23.

В підготовче засідання 13.12.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд, дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/1749/23 до розгляду по суті на 15.01.2024; зобов`язано позивача у строк до 20.12.2023 надати суду два примірники нотаріально посвідченого перекладу цієї ухвали на іспанську мову, після чого направити переклад ухвали безпосередньо на адресу відповідача відповідно до пункту а) ст. 10 Конвенції; зупинено провадження у справі № 910/1749/23.

19.12.2023 до суду від позивача надійшла заява із нотаріально посвідченим перекладом на іспанську мову ухвали суду від 13.12.2023 у двох примірниках.

21.12.2023 судом надіслано нотаріально посвідчений переклад ухвали суду від 13.12.2023 на адресу відповідача відповідно до п. 4 резолютивної частини зазначеної ухвали.

26.12.2023 до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі представника останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 поновлено провадження у справі № 910/1749/23.

В судове засідання 15.01.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, інших заяв/клопотань до суду не подавав.

Представник позивача не заперечувала проти задоволення заяви відповідача про визнання позову.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень частин 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як встановлено судом, заява відповідача про визнання позову підписана його представником - адвокатом Хотюшином Павлом Віталійовичем, який діє на підставі ордеру серії АН № 1161747 від 28.04.2023, виданого на підставі договору № 05092022 від 05.09.2022, які наявні у матеріалах справи.

Відповідно до п. 4.2.4 вказаного договору для виконання цього договору адвокату надаються наступні права, зокрема, визнання або відмова повністю або частково від позовних вимог.

За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для відмови в прийнятті заяви відповідача про визнання позову.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15.01.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2022 між Приватним акціонерним товариством «ВЕСКО» (продавець) та Vesco Clays Spain S.L.U. (покупець) укладено контракт № 01/2022/V/7 (надалі - Контракт), за умовами п. 1.1. якого продавець продає на умовах контракту, а покупець купує глину з вогнетривких та тугоплавких глин українського походження (надалі - продукція) відповідно до специфікацій, які є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до п. 3.4 Контракту датою поставки партії продукції та переходу права власності на поставлену продукцію вважається дата перетину кордону України пункту пропуску Рава-Руська. Умови даного пункту неодноразово змінювались, про що сторонами було укладено додаткові угоди до Контракту № 1 від 20.06.2022, № 3 від 18.07.2022.

Відповідно до п. 3.4 Контракту в редакції додаткової угоди № 3 від 18.07.2022 датою поставки партії продукції та переходу права власності на поставлену продукцію вважається дата оформлення митної декларації.

Пунктом 4.1. Контракту визначено, що валютою платежів за цим контрактом є долар США. Водночас сторонами відповідно до додаткових угод № 9 від 12.09.2022, № 9/1 від 12.09.2022 визначено для окремих рахунків валюту платежів - євро, а згідно з додатковою угодою № 13 від 30.09.2022 п. 4.1. Контракту викладено у новій редакції, за якою валютою платежів за Контрактом визначено євро.

За умовами п. 4.2. Контракту покупець здійснює платіж у розмірі 100% вартості кожної партії продукції протягом 90 календарних днів від дати поставки партії продукції шляхом прямого банківського переказу за платіжними реквізитами позивача.

Згідно з п. 9.3 Контракту правом, яке регулює цей контракт, є матеріальне право України.

Вказаний контракт набирає чинності з дати його підписання та діє до повного його виконання.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем за період з 05.09.2022 по 18.09.2023 поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 6 697 272 євро 75 євроцентів та 3 923 903 доларів США 80 центів, що підтверджується вантажно-митними деклараціями, а також рахунками, виставленими позивачем та долученими до матеріалів справи.

Проте, як вказується позивачем, відповідач не здійснив розрахунок за поставлену продукцію.

Відповідачем, у свою чергу, в заяві про визнання позову не заперечувалось вказаних доводів позивача про виконання останнім своїх зобов`язань за Контрактом із поставки товару, а також про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 6 697 272 євро 75 євроцентів та 3 923 903 доларів США 80 центів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

За приписами частин 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього.

Натомість відповідачем підтверджено розмір заборгованості перед позивачем у розмірі 6 697 272 євро 75 євроцентів та 3 923 903 доларів США 80 центів.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 6 697 272 євро 75 євроцентів та 3 923 903 доларів США 80 центів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке.

У судовому засіданні 15.01.2024 представником позивача заявлено усно клопотання про повернення 50% сплаченого судового збору відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Так, ухвалою суду від 13.12.2023 закрито підготовче провадження у справі № 910/1749/23 та призначено розгляд справи по суті на 15.01.2024.

Таким чином, враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідачем подана заява про визнання позову, суд вважає за доцільне повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні із даним позовом.

Як вбачається з платіжної інструкції № 302 від 18.01.2023 на суму 939 400,00 грн, яка додана до позову, позивачем сплачено максимальний розмір судового збору в розмірі 939 400,00 грн, який підлягав сплаті у 2023 році виходячи із розміру заявлених вимог.

Отже, позивачу підлягає поверненню судовий збір в розмірі 469 700,00 грн.

Інша частина судового збору в розмірі 469 700,00 грн (50%) підлягає покладенню на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 130, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Vesco Clays Spain S.L.U. (Королівство Іспанія, 12100, провінція Кастельйон, м. Кастельйон-де-ла-Плана, (вулиця) Пасео Буенавіста, 2 Ентло. А; код В01969005) на користь Приватного акціонерного товариства «ВЕСКО» (04053, м. Київ, пров. Бехтерівський, буд. 12Б; ідентифікаційний код 00282049) 6 697 272 євро 75 євроцентів, 3 923 903 доларів США 80 центів та 469 700 грн 00 коп. судового збору.

3. Повернути Приватному акціонерному товариству «ВЕСКО» (04053, місто Київ, пров. Бехтерівський, буд. 12Б; ідентифікаційний код 00282049) зі спеціального фонду Державного бюджету України 50 відсотків судового збору в розмірі 469 700 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч сімсот) гривень 00 коп, сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 302 від 18.01.2023.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.01.2024.

Суддя Т.Ю. Трофименко