ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"10" січня 2024 р. Справа № 924/1073/23

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Загродській М.А., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича, с. Слобідка-Кульчієвецька Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м. Канів Черкаської області

про стягнення 21 431 675,73грн, з яких: 10 578 950,00грн - основного боргу, 2 472 182,39грн - інфляційних втрат, 585 582,94грн - 3% річних, 7 794 960,40грн - пені

Представники сторін:

від позивача: Воєвідко М. Я. - згідно ордера, серія ВХ №1054866 від 05.10.2023;

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

09.10.2023 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича, с.Слобідка-Кульчієвецька Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області про стягнення 21 431 675,73грн, з яких: 10 578 950,00грн - основного боргу, 2 472 182,39грн - інфляційних втрат, 585 582,94грн - 3% річних, 7 794 960,40грн - пені у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди транспортних засобів №20/01/2021-О від 20.01.2021, договору про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021 та договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022.

Ухвалою суду області від 25.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1073/23 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 06.12.2023 суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ст.185 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач - Фізична особа-підприємець Карвасарський Микола Миколайович, с.Слобідка-Кульчієвецька Кам`янець-Подільського району Хмельницької області наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди транспортних засобів №20/01/2021-О від 20.01.2021, договором про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021 та договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області у зверненні до суду зазначив, що не погоджується з сумою нарахованих штрафних санкцій з боку позивача і вважає їх непомірними. Просить їх зменшити. Посилається на збройну військову агресію російської федерації проти України, введення військового стану на всій території України, інфляційні процеси. Вказує, що головний офіс відповідача знаходиться у м. Києві, який під час збройної агресії перебував в облозі, що унеможливило виконання працівниками в повному обсязі своїх функціональних обов`язків, через що робота відповідача була фактично призупинена. У судове засідання не з`явився.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

1). 20 січня 2021 між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області укладено договір оренди транспортних засобів № 20/01/2021-0.

Згідно п.1.1. Договору орендодавець протягом дії Договору надає орендарю в оренду (тимчасове оплатне користування) транспортні засоби (надалі - обладнання), які є об`єктом власності орендодавця.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що місце передачі обладнання в оренду і прийняття з оренди узгоджується сторонами шляхом обміну інформацією за допомогою листування/або засобами інтернет зв`язку/або за допомогою телефону/чи в інший прийнятний для сторін спосіб та вказується в Акті приймання-передачі обладнання в оренду.

За п.4.1. Договору вартість орендної плати визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін зазначених у Специфікації (Додаток №1 до Договору).

Згідно з п.4.2. Договору, загальна ціна Договору складається з суми орендної плати (суми всіх підписаних сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг) протягом строку дії Договору.

За п.4.6. Договору оплата орендної плати здійснюється Орендарем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг: Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до п.5.1.6. Договору орендодавець зобов`язаний в термін до 5 (п`яти) календарних днів, скласти, підписати та надати орендарю для розгляду два примірники Атів приймання-передачі наданих послуг та документи визначені в п.4.3. Договору.

Відповідно до п.5.2.1. Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до п.6.1. Договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України за невиконання та неналежне виконання умов цього Договору.

20 січня 2021 між сторонами було підписано Специфікацію (Додаток № 1 до Договору) у якій погодили перелік обладнання, що передається в оренду, його короткі технічні характеристики, вартість орендної плати, залучення персоналу.

01 березня 2021 сторони підписали Акт прийняття-передачі обладнання.

В подальшому, відповідачу надавались послуги з оренди вантажних автомобілів, що підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №1 від 05.03.2021, №2 від 15.03.2021, №3 від 31.03.2021, №5 від 15.04.2021, №6 від 30.04.2021, №8 від 10.05.2021, №11 від 30.06.2021, №13 від 31.07.2021, №16 від 31.08.2021, №17 від 16.09.2021, №22 від 30.09.2021, №24 від 16.10.2021,№28 від 31.10.2021, №31 від 15.11.2021, №40 від 30.11.2021, №34 від 16.12.2021, №39 від 31.12.2021, №43 від 31.01.2021. З врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 4 817 150,00грн.

2). 01.03.2021 між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області укладено договір про надання послуг №2021-01(01).

Згідно п.1.1. договору ФОП Карвасарський М.М. (виконавець) зобов`язується за завданням замовника (ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів) надати послуги, які споживаються в процесі здійснення замовником господарської діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві належним чином надані послуги.

Послуги надаються згідно із Специфікацією послуг (Додаток №1) за замовленням замовника, прийнятими виконавцем до виконання. Обсяг та загальна вартість наданих послуг визначається на підставі підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг та наданих до нього підтверджуючих документів П.1.2., п.1.3. договору).

Згідно п.1.5 договору місце та строк надання послуг зазначаються у замовленні замовника, прийнятому виконавцем до виконання.

За п.2.2. Договору виконавець має право вимагати своєчасної оплати наданих та прийнятих без зауважень послуг.

За п.2.3. Договору замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату належним чином наданих послуг за Договором.

Відповідно до п. 31 договору вартість послуг виконавця визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін вказаних у Специфікації послуг (Додаток № 1 до Договору).

Ціна Договору складається з суми вартості послуг наданих виконавцем (суми всіх підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг) протягом строку дії Договору (п.3.2. договору).

Згідно п.3.5 договору оплата вартості послуг здійснюється замовником у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до п.4.3. договору, за несвоєчасну оплату послуг, Замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми, за кожен день прострочення.

В подальшому, відповідачу надавались,послуги, що підтверджується наступними Актами здачі-приймання надання послуг:№4 від 31.03.2021, №7 від 30.04.2021, №9 від 10.05.2021, №10 від 30.06.2021, №12 від 31.07.2021, №14 від 321,08.2021, №19 від 16.09.2021, №20 від 30.09.2021, №23 від 1610.2021, №26 від 31.10.2021,№29 від 15.11.2021, №32 від 30.11.2021, №36 від 16.12.2021, №37 від 31.12.2021, №42 від 31.01.2022, №44 від 23.02.2022, №15 від 31.08.2021, №18 від 16.09.2021, №21 від 30.09.2021, №25 від 16.10.2021, №27 від 31.10.2021, №30 від 15.11.2021, №33 від 30.11.2021, №35 від 16.12,2021, №38 від 31.12.2021.

З врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 4 906 200,00грн.

3). 19.09.2022 між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області укладено договір оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2.

Як вбачається із змісту Договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022 орендодавець протягом дії Договору надає орендарю в оренду (тимчасове оплатне користування) транспортні засоби (надалі - Обладнання), які є об`єктом власності орендодавця (п.1.1. договору).

Пунктом.2.3 договору сторонами встановлено, що місце передачі обладнання в оренду і прийняття з оренди узгоджується сторонами шляхом обміну інформацією за допомогою листування/або засобами інтернет зв`язку/або за допомогою телефону/чи в інший прийнятний для сторін спосіб та вказується в Акті приймання-передачі обладнання в оренду.

За п.4.1. договору вартість орендної плати визначається Сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін зазначених у Специфікації (Додаток № 1 до Договору).

Згідно з п.4.2. договору загальна ціна Договору складається з суми орендної плати (суми всіх підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг) протягом строку дії Договору.

За п.4.6. договору оплата орендної плати здійснюється орендарем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до п.5.1.6 договору орендодавець зобов`язаний в термін до 5 (п`яти) календарних днів, скласти, підписати та надати Орёндарю для розгляду два примірники Атів приймання-передачі наданих послуг та документи визначені в п.4.3. договору.

Відповідно до п. 5.2.1. Розділу 5 Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до п.6.1. договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України за невиконання та неналежне виконання умов цього Договору.

19 вересня 2022 між сторонами було підписано Специфікацію (Додаток № 1 до Договору) у якій визначено перелік обладнання; що передається в оренду, його короткі технічні характеристики, вартість орендної плати, залучення персоналу.

19 вересня 2022 року сторони підписали Акт прийняття-передачі обладнання.

В подальшому, відповідачу надавались послуги з оренди вантажних автомобілів, що підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №50 від 30.09.2022, №51 від 31.10.2022, №52 від 16.11.2022, №53 від 30.11.2022, №54 від 09.12.2022. З врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 855 600,00грн.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договорів позивач нарахував відповідачу 2 472 182,39грн - інфляційних втрат, 585 582,94грн - 3% річних, 7 794 960,40грн - пені.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст.173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

1). Як вбачається із матеріалів справи, 20 січня 2021 між сторонами було укладено договір оренди транспортних засобів № 20/01/2021-0.

Позивач протягом дії договору надає відповідачу в оренду (тимчасове оплатне користування) транспортні засоби (надалі - обладнання), які є об`єктом власності орендодавця (п. 1.1. договору).

Вартість орендної плати сторонами визначили в Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін зазначених у специфікації (додаток №1 до договору) (п. 4.1 договору).

За п.4.6. договору оплата орендної плати здійснюється орендарем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг: валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Згідно п.5.2.1. договору відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

20 січня 2021 між сторонами було підписано Специфікацію (додаток № 1 до договору) у якій погодили перелік обладнання, що передається в оренду, його короткі технічні характеристики, вартість орендної плати, залучення персоналу.

01 березня 2021 сторони підписали Акт прийняття-передачі обладнання.

В подальшому відповідачу надавались послуги з оренди вантажних автомобілів, що підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №1 від 05.03.2021, №2 від 15.03.2021, №3 від 31.03.2021, №5 від 15.04.2021, №6 від 30.04.2021, №8 від 10.05.2021, №11 від 30.06.2021, №13 від 31.07.2021, №16 від 31.08.2021, №17 від 16.09.2021, №22 від 30.09.2021, №24 від 16.10.2021,№28 від 31.10.2021, №31 від 15.11.2021, №40 від 30.11.2021, №34 від 16.12.2021, №39 від 31.12.2021, №43 від 31.01.2021.

З врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 4 817 150,00грн.

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем не виконані зобов`язання з оплати заборгованості за договором оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 в сумі 4 817 150,00грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 4 817 150,00грн основного боргу за зазначеним договором є обґрунтованою.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за договором оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 від 20.01.2021 року: 3 739 112,14грн - пені, 1 241 485,53грн - втрат від інфляції, 285 593,52грн - 3% річних, згідно поданих розрахунків за визначені ним періоди.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 даного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки умовами договору оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 від 20 січня 2021 сторони не передбачили стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, то у стягненні 3 739 112,14грн належить відмовити.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені, штрафу) за порушення виконання зобов`язання.

Індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Дослідивши поданий до позовної заяви розрахунок в частині нарахування інфляційних втрат, судом звернуто увагу, що він є арифметично невірним. Так, позивач невірно визначив початок періоду прострочення №4 (згідно розрахунку суми вимог за договором №20/01/2021-0) від 14.01.2021 по 04.10.2023 (позивач самостійно визначив закінчення періоду - серпень 2023 року) на загальну суму 97 000,00грн, оскільки термін сплати за зобов`язанням по Акту №5 на загальну суму 214 650,00грн - 29.04.2021, а отже нарахування інфляційних втрат за період з 14.01.2021 року є не вірним.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми "Законодавство") вважає, що інфляційні втрати обґрунтовані та правомірно нараховані будуть у розмірі - 1 228 879,00грн, за вказані ним у наявному в матеріалах справи розрахунку періоди з врахуванням терміну сплати за зобов`язанням по Акту №5 згідно з умовами договору.

Щодо стягнення 285 593,52грн 3% річних, судом взято до уваги окреслені позивачем періоди та встановлено, що позивач невірно визначив закінчення періодів нарахування за періоди прострочення №1, №2, №3 (згідно розрахунку), оскільки не врахував що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Отже, правомірно (розрахунок здійснено за допомогою програми „Законодавство) нарахованими, в межах вказаних позивачем періодів (з врахуванням початку періоду прострочення №4 згідно умов договору 20/01/2021-0 та враховуючи фактичну дату сплати заборгованості - 14.01.2022 на суму 285 050,00грн), є 3% річних в розмірі 285 579,75грн. В стягненні решти слід відмовити.

2). Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2021 між сторонами було укладено договір про надання послуг №2021-01(01).

Згідно п.1.1. договору позивач зобов`язується за завданням відповідача надати послуги, які споживаються в процесі здійснення замовником господарської діяльності, а відповідач зобов`язується оплатити позивачеві належним чином надані послуги.

Послуги надаються згідно із Специфікацією послуг (додаток №1) за замовленням замовника, прийнятими виконавцем до виконання. Обсяг та загальна вартість наданих послуг визначається на підставі підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг та наданих до нього підтверджуючих документів П.1.2., п.1.3. договору).

Згідно п.1.5 договору місце та строк надання послуг зазначаються у замовленні замовника, прийнятому виконавцем до виконання.

За п.2.3. договору відповідач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату належним чином наданих послуг за договором.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг позивача визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін вказаних у Специфікації послуг (додаток № 1 до договору).

Згідно п.3.5 договору оплата вартості послуг здійснюється відповідачем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідачу надавались, послуги, що підтверджується наступними Актами здачі-приймання надання послуг:№4 від 31.03.2021, №7 від 30.04.2021, №9 від 10.05.2021, №10 від 30.06.2021, №12 від 31.07.2021, №14 від 321,08.2021, №19 від 16.09.2021, №20 від 30.09.2021, №23 від 1610.2021, №26 від 31.10.2021,№29 від 15.11.2021, №32 від 30.11.2021, №36 від 16.12.2021, №37 від 31.12.2021, №42 від 31.01.2022, №44 від 23.02.2022, №15 від 31.08.2021, №18 від 16.09.2021, №21 від 30.09.2021, №25 від 16.10.2021, №27 від 31.10.2021, №30 від 15.11.2021, №33 від 30.11.2021, №35 від 16.12,2021, №38 від 31.12.2021.

З врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 4 906 200,00грн.

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем не виконані зобов`язання з оплати заборгованості за договором про надання послуг №2021-01(01) в сумі 4 906 200,00грн. Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 4 906 200,00грн основного боргу за цим є обґрунтованою.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за договором оренди транспортних засобів №2021-01(01) від 01.03.2021 року: 3 757 255,92грн - пені, 1 210 405,05грн - втрат від інфляції, 281 542,95грн - 3% річних, згідно поданих розрахунків за визначені ним періоди.

Відповідно до п.4.3. договору про надання послуг №2021-01(01), за несвоєчасну оплату послуг, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми, за кожен день прострочення.

У ч. 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом враховано, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Водночас, дія Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX фактично надавала можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців, оскільки під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 ГК України було продовжено на строк дії такого карантину.

Проте, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 „Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на всій території України з 1 липня 2023 року карантин скасований.

Судом також враховано, що сторони не врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд, у тому числі, щодо періоду нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою системи „Законодавство") за визначені у розрахунку до договору №2021-01(01) від 01.03.2021 позивачем початки перебігу періодів та зважаючи на їх закінчення датою - 01.07.2023, вважає що обґрунтованим на арифметично вірним буде нарахування пені в розмірі 3 182 852,29грн.

Між тим, судом враховується, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 ст.3, частині третій ст.509 та частинах першій, другій ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013р. №7-рп/2013).

Приписами ст.233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до аналізу даних норм, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 3 липня 2019 року у справі №917/791/18, від 29 вересня 2020 року в справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24 грудня 2020 року в справі №914/1888/19, від 26 січня 2021 року в справі №916/880/20, від 26 січня 2021 року в справі №916/880/20.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року в справі №902/538/18.

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки, на що Верховний Суд неодноразово вказував.

Конституційний Суд України в рішенні від 11 липня 2014 року №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 16 березня 2021 року по справі №922/266/20.

Суд зауважує, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18.

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності сторін, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 406 450,24грн.

Під час перерахунку заявлених до стягнення 3% річних, судом взято до уваги встановлені позивачем періоди. Таким чином, здійснивши обрахування (за допомогою системи "Законодавство") судом встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 281 542,95грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно нарахувань втрат від інфляції, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми "Законодавство") суд вважає, що заявлені інфляційні втрати правомірно нараховані у розмірі визначеному позивачем - 1 210 405,05грн за вказані ним у наявному в матеріалах справи розрахунку періоди.

3). Як вбачається із матеріалів справи, 19.09.2022 між сторонами було укладено договір оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2.

Як вбачається із змісту договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022 позивач протягом дії договору надає відповідачу в оренду (тимчасове оплатне користування) транспортні засоби, які є об`єктом власності позивача (п.1.1. договору).

За п.4.1. договору вартість орендної плати визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін зазначених у Специфікації (додаток № 1 до Договору).

За п.4.6. договору оплата орендної плати здійснюється відповідачем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до п. 5.2.1. розділу 5 договору, відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

19.09.2022 між сторонами було підписано Специфікацію (додаток № 1 до договору) у якій визначено перелік обладнання; що передається в оренду, його короткі технічні характеристики, вартість орендної плати, залучення персоналу.

19.09.2022 року сторони підписали Акт прийняття-передачі обладнання.

В подальшому, відповідачу надавались послуги з оренди вантажних автомобілів, що підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №50 від 30.09.2022, №51 від 31.10.2022, №52 від 16.11.2022, №53 від 30.11.2022, №54 від 09.12.2022. З врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 855 600,00грн.

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем не виконані зобов`язання з оплати заборгованості за договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 в сумі 855 600,00грн. Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 855 600,00грн основного боргу за цим є обґрунтованою.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022 року: 298 592,34грн - пені, 20 291,81грн - втрат від інфляції, 18 446,47грн - 3% річних, згідно поданих розрахунків за визначені ним періоди.

Частиною 6 ст. 231 ГП України передбачено можливість встановлення санкції (пені) за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

З огляду на те, що договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022 сторонами не встановлено стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, у стягнення 298 592,34грн пені слід відмовити.

Під час перерахунку заявлених до стягнення 3% річних, судом взято до уваги встановлені позивачем періоди у розрахунку до договору №19-09/22-О-2 від 19.09.2022. Таким чином, здійснивши обрахування (за допомогою системи "Законодавство") судом встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 18 446,47грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно нарахувань втрат від інфляції, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми "Законодавство") суд вважає, що заявлені інфляційні втрати правомірно нараховані у розмірі визначеному позивачем - 20 291,81грн за вказані ним у наявному в матеріалах справи розрахунку періоди.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича підлягають задоволенню частково на суму 10 578 950,00грн -основного боргу, 2 459 575,86грн - інфляційних втрат, 585 569,17грн - 3% річних, 406 450,24грн - пені. В решті належить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. При цьому в частині стягненої пені у визначеному судом розмірі судовий збір покладається на відповідача повністю без урахування її зменшення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000; ) на користь Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 578 950,00грн (десять мільйонів п`ятсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.) основного боргу, 2 459 575,86грн (два мільйони чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 86 коп.) інфляційних втрат, 585 569,17грн (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 17 коп.) 3% річних, 406 450,24грн (чотириста шість тисяч чотириста п`ятдесят гривень 24 коп.) пені.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000; ) до державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у Хмел.обл/Хмельниц мтг/22030101, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача: UA3022775, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 252 100,80грн (двісті п`ятдесят дві тисячі сто гривень 80 коп.).

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.01.2024.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 4 прим.:

1- до справи;

2, 3 - позивачу (АДРЕСА_1) - надісл. реком. з повідом. та представнику надісл. в ел. кабінет в підсистемі "ЕС"

4 - відповідачу (вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000) - надісл. реком. з повідом. та на ел. пошту