ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа№ 910/11539/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від заявника: Янчик М.І.;

від скаржника: Коноваленко Є.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023

у справі № 910/11539/23 (суддя Ващенко Т.М.)

за зявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Ленд Компані»

про забезпечення позову (до подання позовної заяви),-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Ленд Компані» про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест», що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, в межах суми у розмірі 270 730 708, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Ленд Компані» про забезпечення позову (до подання позовної заяви) задоволено, накладено арешт на грошові кошти Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест», що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, в межах суми у розмірі 270 730 708,00 грн.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23; постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Ленд Компані» про забезпечення позову (до подання позовної заяви) задоволено, накладено арешт на грошові Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест», що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, в межах суми у розмірі 270 730 708,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з неправильним та неповним встановленням обставин справи, без дослідження та надання належної оцінки доказам та обставинам.

Зокрема скаржник зазначив, що доводи заявника грунтуються виключно на припущеннях та на їх підтвердження ТОВ «Таун Ленд Компані» не було надано жодних допучтимих та належних доказів. Сам факт невиконання умов додаткової угоди у встановлений строк не може свідчити про недобросовісність відповідача та його намір вивести кошти зі своїх рахунків у майбутньому.

Крім того, заявником не було надано ані обгрунтування, ані доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 року апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Хрипун О.О., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11539/23, необхідних для розгляду апеляційної скарги; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23 до надходження копій матеріалів справи з суду першої інстанції.

21.08.2023 супровідним листом № 910/11539/23/5003/2023 від 17.08.2023 матеріали справи № 910/11539/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Тарасенко К.В., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Агрикова О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 про задоволення заяви про забезпечення позову у справі № 910/11539/23, розгляд справи призначено на 19.09.2023.

05.09.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов запит від судді Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю. про направлення матеріалів справи до суду першої інстанції для дооформлення матеріалів справи № 910/11539/23 відповідно до підпункту 17.10 підпункту 17 пункту 1 розділу ІX «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду зупинено апеляційне провадження у справі № 910/11539/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 про задоволення заяви про забезпечення позову до повернення дооформлених матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

18.09.2023 матеріали оскарження надійшли до Північного апеляційного господарського суду відповідно до супровідного листа № 910/11539/23/5717/2023 від 18.09.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 поновлено провадження у справі № 910/11539/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 про задоволення заяви про забезпечення позову.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/885/23 від 07.11.2023 у зв`язку із перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Хрипуна О.О. на довготривалому лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2023 справу № 910/11539/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2023, справу № 910/11539/23 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М. та призначено до розгляду на 06.12.2023.

У зв`язку з оголошенням у м. Києві повітряної тривоги, та відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті, судове засідання по справі №910/11539/23 призначене на 06.12.2023 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 розгляд справи призначено на 13.12.2023.

У судовому засіданні 13.12.2023 розгляд справи № 910/11539/23 відкладено до 20.12.2023.

20.12.2023 представники сторін прибули у приміщення суду для участі у судовому засіданні. Однак, судове засідання у призначений час не відбулося, у зв`язку із виникненням технічних проблем з судовими сервісами ВКЗ, ЕС, Портал Судова влада України, поштовими сервісами, сервісами Укрпошта, про що апеляційним судом складено відповідний акт.

З огляду на зазначене, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 21.12.2023 призначив розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на 15.01.2024.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/103/24 від 15.01.2024, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11539/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 спаву № 910/11539/23 прийнято до розгляду вищезазначеною колегією суддів.

Представник скаржника у судовому засіданні 15.01.2024 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник заявника у судовому засіданні 15.01.2024 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує, що він має намір подати позов про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест», в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Профінвест», про стягнення заборгованості за інвестиційним договором №2-ІД/Д/18/12/19 від 18.12.2019 в сумі 270 730 708,00 грн.

Так, 18.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таун Ленд Компані» (замовник) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест», в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Профінвест» (інвестор), укладено інвестиційний договір №2-ІД/Д/18/12/19 (далі - договір), предметом якого є інвестиційна участь інвестора у будівництві об`єкта нерухомості, надалі - об`єкт, яким є будівництво житлового комплексу на вул. Дегтярівській, 25-А у Шевченківському районі м. Києва, з метою отримання інвестором у власність приміщень (частка інвестора в об`єкті) після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію (п. 1.1. договору).

Згідно з п. п. 1.2., 1.3. договору змовник зобов`язується побудувати об`єкт, забезпечити прийняття його в експлуатацію та передати інвестору належну йому частку у об`єкті. Інвестор зобов`язується здійснити інвестування (оплатити погоджену сторонами вартість) належної йому частки у об`єкті відповідно до розділу 2 цього договору та прийняти за актом прийому-передачі свою частку у об`єкті власності на умовах цього договору.

Частка інвестора у об`єкті, характеристика кожного окремого приміщення, що сукупно складають частку інвестора в об`єкті, а також перелік загальнобудівельних робіт, які виконуються замовником в приміщеннях, визначається у додатках до цього договору, які є невід`ємною його частиною. Вартість частки інвестора у об`єкті встановлюється із розрахунку визначеної сторонами у додатках до даного договору вартості 1 квадратного метра загальної проектної площі приміщень, які складають частку інвестора в об`єкті. Розмір загальної інвестиційної участі інвестора в будівництві, що складає вартість частки інвестора у об`єкті, визначається у додатках до цього договору, які є невід`ємною його частиною (п. п. 1.6., 2.1., 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору інвестор здійснює оплату вартості частки інвестора у об`єкті в строки, визначені в додатках до цього договору, які є невід`ємною його частиною, але в будь - якому разі до завершення будівництва об`єкта, якщо інше не встановлено в таких додатках.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до моменту надання замовником інвестору в порядку, передбаченому даним договором, документів, необхідних для оформлення права власності на частку інвестора в об`єкті (п. 7.1. договору).

Договір також передбачає, зокрема, можливість передання права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення іншим громадянам та юридичним особам.

Додатком № 1 до договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.12.2022) сторони погодили, що вартість частки інвестора у об`єкті встановлюється із розрахунку 43 000,00 грн з ПДВ за 1 квадратний метр загальної проектної площі приміщень, які складають частку інвестора в об`єкті. Розмір загальної інвестиційної участі інвестора в будівництві об`єкта, що складає вартість частки інвестора у об`єкті, на момент укладення договору, становить 611 554 600,00 грн з ПДВ.

Сплата інвестором вартості частки інвестора в об`єкті будівництва згідно з цим додатком здійснюється в термін до 15.03.2023.

Таким чином, інвестор зобов`язаний був виконати свої грошові зобов`язання перед замовником до 15.03.2023 та сплатити останньому кошти в розмірі 611 554 600,00 грн, натомість станом на 18.07.2023 заборгованість інвестора перед замовником за договором становить 270 730 708,00 грн.

Заявник вказує, що у відкритих джерелах щодо інвестора чи його представника відсутні відомості про їх банкрутства, інших судових справ чи виконавчих проваджень про стягнення значної суми коштів. Також згідно відомостей про фінансово-майновий стан вказані юридичні особи здійснюють діяльність отримують прибутки, проводять розрахунки, не є збитковими. А тому не зрозумілим є причини не здійснення інвестором своєчасних розрахунків із заявником. Більше того, несвоєчасне виконання інвестором грошових зобов`язань перед заявником без достатніх підстав викликає обґрунтовані сумніви щодо наміру інвестора взагалі здійснити остаточний розрахунок із заявником.

Враховуючи вказані обставини, заявник вважає, що його права порушені та можуть бути відновлені лише шляхом подання позову про стягнення коштів.

Сума заборгованості інвестора перед заявником за договором є значною - 270 730 708, 00 грн, ніяким майном та гарантіями не забезпечене. Відсутність нерухомого майна у відповідача, на яке б можна було б звернути стягнення, підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру нерухомого майна, копія якого заявником надана до заяви.

Заявник стверджує, що після отримання інформації про подання замовником позову до суду про стягнення з інвестора коштів, останній, як недобросовісний контрагент, може «вивести» кошти з усіх своїх рахунків, що в подальшому, навіть після отримання рішення суду на користь Заявника, утруднить або взагалі унеможливить виконання такого рішення.

Вказане за доводами заявника свідчить про наявність підстав для вжиття заявлених ним заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі № 902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі № 910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, виконання зобов`язань відповідача за інвестиційним договором № 2-ІД/Д/18/12/19 від 18.12.2019 нічим не забезпечено.

Крім того, встановлена відсутність нерухомого майна у відповідач, на яке можна звернути стягнення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру нерухомого майна, яке наявне в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши викладені заявником, врахувавши наявність зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову у виді накладення арешту на кошти боржника в межах суми заборгованості та предметом спору про стягнення такого боргу, співмірність і адекватність заявленого заходу забезпечення позову, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти боржника.

При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що не вжиття такого заходу забезпечення позову, враховуючи наведені вище обставини, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та може призвести до необхідності звернення позивача в майбутньому з новими позовами до суду.

Щодо доводів апелянта про обмеження витрат відповідача на рівні не більше 15% середньорічної вартості чистих активів інституту спільного інвестування протягом фінансового року, розрахованої відповідно до нормативно-правових актів НКЦПФР.

Скаржник посилається на п. 10 розділу ІІ Положення про склад та розмір витрат, що відшкодовуються за рахунок активів інституту спільного інвестування, затвердженого рішенням НКЦПФР від 13.08.2013 № 1468, відповідно до якого визначені в пункті 2 розділу І цього Положення витрати (крім винагороди та премії компанії з управління активами, сплати вартості адміністративних послуг, державного мита, податків та зборів, передбачених законодавством України) не повинні перевищувати 15 % середньорічної вартості чистих активів інституту спільного інвестування протягом фінансового року, розрахованої відповідно до нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Пункт 2 розділу І Положення передбачає перелік витрат, пов`язаних із створенням та подальшим забезпеченням діяльності інституту спільного інвестування, які сплачуються за рахунок активів інституту спільного інвестування.

Водночас колегія суддів зазначає, що апелянт не надав дані про розмір середньорічної вартості його чистих активів протягом фінансового року, що підтверджують відсутність можливості вільно розпоряджатися своїми коштами.

Також апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала суду порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, які не є учасниками справи.

На обґрунтування вказаного твердження скаржник зазначає, що між ним та заявником укладено ще один Інвестиційний договір № 3-ІД/Д3 від 26.08.2021. Об`єктом будівництва за цим договором є чотирьохсекційний житловий будинок № 1 в першій черзі житлового комплексу на вул. Дегтярівській, 25-А у Шевченківському районі міста Києва. Згідно сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ70 від 28.01.2022 введено в експлуатацію житловий комплекс.

Апелянт зазначає, що накладення арешту на його грошові кошти призведе до неможливості зареєструвати право власності на квартири, а в подальшому своєчасно виконати зобов`язання перед кінцевими покупцями з передачі квартир у введених в експлуатацію будинках.

Водночас, колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта безпідставними, оскільки останній не довів належними та допустимими доказами, яким чином накладення арешту в сумі позовних вимог на його грошові кошти призведе до неможливості зареєструвати права власності на квартири за Інвестиційним договором № 3-ІД/Д3 від 26.08.2021.

Отже, судом першої інстанції встановлено, а скаржником не спростовано, що застосування заходів забезпечення позову у даній справі, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів першого та другого відповідачів чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду позову по суті, а в разі задоволення позову сприятимуть справедливому та ефективному захисту порушених прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду, здійснивши на основі співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, встановивши існування обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, дійшла висновку про те, що вжиті господарським судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють такі правовідносини, та вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і обґрунтованим припущенням, що невжиття заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду і такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими та не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття таких заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача та забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ево Інвест» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 у справі № 910/11539/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали оскарження по справі № 910/11539/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 17.01.2024