ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" січня 2024 р. Справа № 675/401/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Лежніної Я.С. розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави, м. Шепетівка, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Ізяславської міської ради м. Ізяслав, Хмельницька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрелітагро" с. Михнів, Шепетівський район, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 с. Білогородка, Шепетівський р-н, Хмельницька область

про витребування земельної ділянки, скасування реєстрації права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки

Представники сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Лозюк С.Ф. за довіреністю

третьої особи: не з`явився

за участю Ткачук Н.С. прокурора Хмельницької окружної прокуратури

У судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 04.09.2023р. суддею Мухою М.Є. прийнято до провадження справу №675/401/20 в частині позовних вимог Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізяславська міська рада Шепетівського району Хмельницької області, про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на користь Ізяславської міської ради Хмельницької області земельної ділянки, загальною площею 1,9887 га, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, у координатах, межах та конфігурації, що була передана у власність ОСОБА_1 , відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-17168-СГ від 22 серпня 2017 року і якій присвоювався кадастровий номер :05:005:0222; про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0253, припинивши право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на цю земельну ділянку. Підготовче засідання призначено на 02.10.2023р. У підготовчому засіданні 02.10.2023р. оголошено перерву до 16.10.2023р. Ухвалою від 16.10.2023р. підготовче засідання відкладено на 30.10.2023р. У підготовчому засіданні 30.10.2023р. оголошено перерву до 29.11.2023р. Ухвалою від 29.11.2023р. із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.12.2023р. У судових засіданнях 13.12.2023р., 04.01.2024р. оголошувалась перерва до 15.01.2024р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Прокурор в інтересах держави звернувся із позовом до суду про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на користь Ізяславської міської ради Хмельницької області земельної ділянки, загальною площею 1,9887 га, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, у координатах, межах та конфігурації, що була передана у власність ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-17168-СГ від 22 серпня 2017 року і якій присвоювався кадастровий номер :05:005:0222; про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0253, припинивши право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на цю земельну ділянку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що відповідно до розпорядження Ізяславської РДА № 151 від 25.05.2004р. ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер :03:010:0021, що розташована на території Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Разом з тим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-17168-СГ від 22.08.2017, затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 1,9887 га, кадастровий номер :05:005:0222, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (право власності зареєстровано 18.01.2018р.). В подальшому, 16.03.2018р. ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу відчужила земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0222, ТОВ Компанія "Укрелітагро". Зазначена земельна ділянка увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0253, площею 33,8086 га, право власності на яку зареєстровано за ТОВ Компанія "Укрелітагро". Таким чином, як вказує прокурор, ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не повідомила про те, що раніше вже використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і незаконно набула у власність земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0222. ТОВ Компанія "Укрелітагро" придбала вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Земельна ділянка, площею 1,9887 га, кадастровий номер :05:005:0222 вибула із державної власності внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 .

Відповідач у відзиві на позов та представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечують та вказують на недоведеність прокурором факту перебування спірної земельної ділянки у державній чи комунальній власності Ізяславської міської ради станом на 22.08.2017р. Відповідач зазначає, що прокурор у позові робить посилання на п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", де зазначено, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК, звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача. Наголошує, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером :05:005:0222 не перебувала жодного дня у державній формі власності, оскільки відноситься до колективної форми власності відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, яка розташована за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області, виданого КСП "Мир", серія ХМ №26, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 від 20.10.1995 року.

Відповідач також вважає, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок та скасування державної реєстрації права приватної власності ТОВ Компанія Укрелітагро" є неналежним способом захисту прав.

28.11.2023р. від відповідача надійшло клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідач вважає, що з моменту коли прокурору стало відомо про порушене право держави і до дати прийняття до провадження Господарським судом Хмельницької області справи № 675/401/20 пройшло понад три роки. В обґрунтування вищевикладеного повідомляє, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області було прийнято 22.08.2017 року щодо затвердження проекту землеустрою для відведення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки. 18.01.2018 року зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 16.03.2018 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 продала вказану земельну ділянку ТОВ Компанія "Укрелітагро". 21.02.2020 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури Хмельницької області підготував та підписав позов до Ізяславського районного суду про визнання недійсним наказу, витребування спірної земельної ділянки, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування запису в Поземельній книзі, поновлення у поземельній книзі запису на земельну ділянку. 31.07.2023 року постановою Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрелітагро" задоволено частково. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду справу №675/401/20 в частині позовних вимог передано для розгляду до Господарського суду Хмельницької області. Ухвалою від 04.09.2023р. справу прийнято до провадження Господарським судом Хмельницької області.

Прокурор у письмовій позиції від 13.12.2023р. заперечує проти застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Зокрема зазначає, що право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 набуто на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 22.08.2017р. за № 22-17168-СГ та зареєстровано 18.01.2018р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість Шепетівською міською прокуратурою позовну заяву до Ізяславського районного суду подано 21.02.2020р., тобто в межах трирічного строку позовної давності.

21.12.2023р. представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.4 ст.202 ГПК України. Позивач звертає увагу суду на наявні в матеріалах справи довідки Ізяславського районного суду про те, що 24.04.2020р., 24.06.2020р., 08.07.2020р., 24.07.2020р., 14.09.2020р. технічна фіксація судових засідань не здійснювалась у зв`язку із неявкою сторін, в.т.ч. прокурора, як позивача у справі. Тобто, як підсумовує відповідач, прокурор п`ять разів не з`явився у судові засіданні, при цьому заяви про розгляд справи за його відсутності подано до суду не було.

Розглядаючи дане клопотання судом береться до уваги, що розгляд справи (в частині позовних вимог) здійснюється відповідно до положень ГПК України. Натомість відповідач, обґрунтовуючи клопотання про залишення позову без розгляду вказує на неявку прокурора в судові засідання під час розгляду справи №675/401/20 Ізяславським районним судом в порядку цивільного судочинства. Відповідно суд вважає таке клопотання безпідставним та необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

В судовому засіданні 15.01.2024р. представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.227, п.1 ч.1 ст.229 ГПК України. Звертає увагу суду, що звернувшись із позовом до Ізяславського районного суду керівник Шепетівської окружної прокуратури в своїй позовній заяві визначив відповідачами ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ТОВ Компанія "Укрелітагро" та ОСОБА_2 . Зауважує, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке клопотання прокурора щодо зміни складу відповідачів, а тому ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі. Повідомляє, що згідно письмової інформації наданої Ізяславською міською радою ОСОБА_1. померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Розглядаючи дане клопотання судом береться до уваги, що ОСОБА_1 була залучена господарським судом до участі у справі №675/401/20 (в частині позовних вимог переданих для розгляду до Господарського суду Хмельницької області), як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відповідно не підпадає під дію п.1 ч.1 ст.227 ГПК України. З огляду на викладене, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом відхиляється.

Окрім того, представником відповідача в судовому засіданні 15.01.2024р. заявлено усне клопотання, яким останній заперечив проти долучення до матеріалів справи доказів щодо приналежності спірної земельної ділянки до земель державної форми власності (на час її вибуття), оскільки такі докази були подані без дотримання строків та вимог визначеними ст.ст. 80, 119 ГПК України.

Заявлене усне клопотання представника відповідача, судом відхиляється, оскільки такі докази були подані прокуратурою разом з поясненнями щодо відзиву відповідача та запереченнями проти клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи 30.10.2023р.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації від 25.05.2004р. №151/2004-р затверджено проект відведення земельних ділянок громадянам с. Білогородка для ведення особистих селянських господарств за рахунок земель резерву Білогородської сільської ради в т.ч. ОСОБА_1 в розмірі 0,60га.

30.10.2010р. ОСОБА_1 видано державний акт серія ЯБ № 097190 на право власності на земельну ділянку площею 0,60га для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 серпня 2017 року № 22-17168-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9887 га з кадастровим номером :05:005:0222, що знаходиться за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області, та передано їй у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного наказу 18 січня 2018 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0222.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.03.2018 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ТОВ Компанія "Укрелітагро".

Надалі земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0222 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0253 площею 33,8086 га, а 22 червня 2018 року право власності на новоутворену земельну ділянку зареєстровано за ТОВ Компанія "Укрелітагро".

Про дані обставини свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 201191903, 201192097, 201191490, 201191792 від 20.02.2020 року, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 21 травня 2018 року, дані з поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0253, інформацією Державного кадастрового реєстратора відділу ГУ Держгеокадастру в Ізяславському районі щодо об`єднання земельних ділянок від 20.09.2019 року № 10-22-0.25-613/101-19.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницький області від 25.10.2023 №4444/281-23 станом на 22.08.2017р. земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0222 до земель колективної власності КСП "Мир", відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серія ХМ №26, не належала. Станом на 22.08.2018р. земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0222 належала до земель державної форми власності та знаходилась за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. До листа додано копії документації із землеустрою на дану земельну ділянку.

Прокурор вважаючи, що спірна земельна ділянка незаконного вибула із державної власності звернувся із даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Досліджуючи питання наявності підстав представництва органами прокуратури інтересів держави, суд враховує наступне.

За змістом частини другої статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі №915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (пункт 26), від 6 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (пункт 8.5), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 80) та інші).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі, як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі №761/3884/18 (пункт 35), від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (пункт 27)).

Згідно із частинами другою та третьою статті 4 ГПК України державні органи та органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (пункт 37)).

Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 69)).

При цьому склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо.

У рішенні від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

З позовної заяви вбачається, що позов подано прокурором в інтересах держави, а позовні вимоги ґрунтуються на прийнятті Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області, рішення щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, що суперечить вимогам закону, порушує інтереси держави. При цьому, визначений у законодавстві орган, уповноважений державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель (органи Держгеокадастру), немає повноважень звертатись до суду з вимогами, які заявлено прокуратурою у даній справі. Відтак керівник місцевої прокуратури звернувся до суду з вказаною позовною заявою самостійно в інтересах держави, що є правомірним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідач заперечуючи проти позову просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Відповідач вважає, що з моменту коли прокурору стало відомо про порушене право держави і до дати прийняття до провадження Господарським судом Хмельницької області справи № 675/401/20 пройшло понад три роки. В обґрунтування вищевикладеного повідомляє, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області було прийнято 22.08.2017 року щодо затвердження проекту землеустрою для відведення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки. 21.02.2020 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури Хмельницької області підготував та підписав позов до Ізяславського районного суду про визнання недійсним наказу, витребування спірної земельної ділянки, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування запису в Поземельній книзі, поновлення у поземельній книзі запису на земельну ділянку. 31.07.2023 року постановою Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрелітагро" задоволено частково. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду справу №675/401/20 в частині позовних вимог передано для розгляду до Господарського суду Хмельницької області. Ухвалою від 04.09.2023р. справу прийнято до провадження Господарським судом Хмельницької області.

Розглядаючи дане клопотання судом береться до уваги, що право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 набуто на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 22.08.2017р. за № 22-17168-СГ та зареєстровано 18.01.2018р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість Шепетівською міською прокуратурою позовну заяву до Ізяславського районного суду подано 21.02.2020р., тобто в межах трирічного строку позовної давності. Крім того, ухвалою Хмельницького апеляційного суду справу №675/401/20 в частині позовних вимог передано саме для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області в порядку господарського судочинства, що не розцінюється як звернення із новим позовом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що прокурором строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду не пропущено.

Згідно вимог ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. (ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові (ст. 658 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник, а відповідачем - має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються, як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020р. у справі № 922/614/19 висловлено позицію стосовно того, що у спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.

Рішенням Ізяславського районного суду від 01.09.2022р. у справі №625/401/20 за позовом заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Ізяславська міська рада, Ізяславського району, Хмельницької області про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки у позові в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.04.2017 №22-17168-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, відмовлено. Судом зазначено, що вказані позовні вимоги не призведуть до поновлення прав держави, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а отже такі вимоги не є ефективним способом захисту права. Виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту прав позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння, якщо власник був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою.

Ізяславським районним судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 серпня 2017 року № 22-17168-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9887 га з кадастровим номером :05:005:0222, що знаходиться за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області, та передано їй у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного наказу 18 січня 2018 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0222.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 березня 2018 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ТОВ Компанія "Укрелітагро".

Надалі земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0222 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0253 площею 33,8086 га, а 22 червня 2018 року право власності на новоутворену земельну ділянку зареєстровано за ТОВ Компанія "Укрелітагро".

Дані обставини підтверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 201191903, 201192097, 201191490, 201191792 від 20 лютого 2020 року, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 серпня 2017 року № 22-17168-СГ, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 21 травня 2018 року, даними з поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0253, інформацією Державного кадастрового реєстратора відділу ГУ Держгеокадастру в Ізяславському районі щодо об`єднання земельних ділянок від 20 вересня 2019 року № 10-22-0.25-613/101-19.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №097190 від 30 грудня 2010 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження Ізяславської РДА № 151/2004-р від 25 травня 2004 року на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,6000 га з кадастровим номером :03:010:0021 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білогородської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області.

Отже, на час подання заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області, ОСОБА_1 уже використала право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки за таким видом використання. Оскільки, ОСОБА_1 не мала права отримувати і відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0222, вона незаконно вибула із державної власності.

Поряд із цим судом береться до уваги лист ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.10.2023р. №4444/281-23 у якому зазначено, що станом на 22.08.2017р. земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0222 до земель колективної власності КСП "Мир" відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серія ХМ №26 не належала. Станом на 22.08.2018р. земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0222 належала до земель державної форми власності та знаходилась за межами населених пунктів Мислятинської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області. До листа додано копії документації із землеустрою на дану земельну ділянку.

Зазначене спростовує доводи відповідача ТОВ Компанія "Укрелітагро", що спірна земельна ділянка відноситься до земель колективної власності, оскільки знаходиться в межах Державного акту на право колективної власності на землю по Мислятинській сільській раді Ізяславського району, Хмельницької області серія ХМ № 26, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 від 20.10.1995 року. Крім того, відповідачем не наведено обґрунтування цих відомостей з посиланням на відповідні певні письмові чи інші документи, не вказано до якої категорії земель колективної власності відноситься спірна земельна ділянка (землі запасу, резерву, нерозпайовані землі, невитребувані земельні паї тощо), а тому неможливо зробити однозначний та переконливий висновок щодо вказаного питання за таких доказів.

Реалізація права в цивільних правовідносинах від імені держави відповідає її волі лише тоді, коли здійснюється на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це визначено в ст. 19 Конституції України.

Таким чином, повторне безоплатне надання Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області громадянам земельних ділянок для аналогічних потреб понад норму, встановлену Земельним кодексом України, не може розцінюватися, як воля держави.

Отже, вибуття спірної земельної ділянки відбулось поза волею держави як її власника.

Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірної земельної ділянки в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0222 вибула з власності держави поза волею належного розпорядника землі, суд дійшов висновку, що існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідача на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України.

За змістом частини 2 статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

При цьому суд згідно з положеннями статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" враховує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

На думку суду, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ТОВ Компанія "Укрелітагро" критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Так, статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної власності.

Прийняття рішення про передачу земель державної власності в приватну власність із земель державної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статтіт14,19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 незаконно отримала земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0222 та відчужила її за договором купівлі-продажу ТОВ Компанія "Укрелітагро".

За таких обставин "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокурора до суду з вимогою витребування спірної земельної ділянки з володіння ТОВ Компанія "Укрелітагро" є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника та не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном.

Поряд з вимогою про витребування земельної ділянки прокурором заявлено вимогу про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0253, припинивши право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на цю земельну ділянку.

Судом встановлено, що внаслідок включення спірної земельної ділянки площею 1,9887 га, з кадастровим номером :05:005:0222 до об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0253, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0222 у Державному земельному кадастрі та внесено відповідні записи про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки, з кадастровим номером :05:005:0253 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Основним критерієм об`єкта цивільних правовідносин є його оборотоздатність, тобто можливість вільно відчужуватися або переходити від однієї особи, якщо вони не вилучені з цивільного обороту або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України унормовано, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом положень частин першої - четвертої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

З наведеного вбачається, що повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) шляхом задоволення позовної вимоги про витребування майна в повній мірі не відбувається з огляду на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0222 втратила статус об`єкта цивільних прав, тому рішення суду про витребування майна не є підставою для здійснення реєстратором відповідних дій щодо проставлення відмітки про скасування державної реєстрації прав і відкриття закритого розділу державного реєстру прав та відповідної реєстраційної справи, оскільки за відповідачем зареєстровано право не на витребувану спірну земельну ділянку, а на новоутворену земельну ділянку, що не відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника земельної ділянки (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2023 року у справі №92/504/20).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки відповідно до статей 125, 126 Земельного кодекс України виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі у редакції, чинній із 16.01.2020) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (частина перша статті 3 вказаного Закону).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор, окрім іншого, під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок), державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку.

Спеціальний Закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Згідно з пунктом 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Отже, для ідентифікації земельної ділянки як окремого об`єкта цивільного права необхідною умовою є наявність усіх характеристик такого об`єкта, у тому числі, її кадастровий номер, розмір, межі та координати, які містяться у Державному земельному кадастрі, і використовуються реєстратором за умови наявності таких відомостей у ньому.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені фактичні обставини у даній справі, суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою унормовано, що у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0253, припинивши право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на цю земельну ділянку призведе до ефективного способу захисту порушених прав та законних інтересів позивача (така правова позиція у справі з тотожними правовідносинами викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2023 року у справі №924/504/20).

Такі ж висновки щодо ефективності обраного прокурором способу захисту, з урахуванням встановлених обставин, відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 у справі №672/1790/18.

Наведеними правовими висновками Верховного Суду також спростовуються доводи відповідача про неефективність скасування державної реєстрації права та земельних ділянок як способу захисту.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З огляду на все вищезазначене, встановлені судом обставини незаконного вибуття спірної земельної ділянки із власності держави, відсутність волі держави на її вибуття, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про витребування спірної земельної ділянки від кінцевого набувача, а також щодо скасування державної реєстрації права власності та державної реєстрації земельної ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, позаяк призведуть до ефективного поновлення порушених прав позивача.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати із сплати судового збору у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" (вул. Центральна, 64, с. Михнів, Шепетівський район, Хмельницька область, ) на користь Ізяславської міської ради Хмельницької області (вул. Незалежності, 43, м. Ізяслав, Шепетівський район, Хмельницька область, ) земельну ділянку, загальною площею 1,9887га, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території Ізяславської міської ради Шепетівського району, Хмельницької області, у координатах, межах та конфігурації, що була передана у власність ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-17168-СГ від 22 серпня 2017 року, кадастровий номер :05:005:0222.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" (вул. Центральна, 64, с. Михнів, Шепетівський район, Хмельницька область, ) на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0253, припинивши право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Укрелітагро" на цю земельну ділянку.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрелітагро" (вул. Центральна, 64, с. Михнів, Шепетівський район, Хмельницька область, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, , р/р UA 0002814, в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800) - 4204грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північно - західного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 24.01.2024.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 прим.:

1 - до справи,

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Направлено на адреси ел.пошти:

Хмельницькій обласній прокуратурі (),

Шепетіваській окружній прокуратурі ()

представнику ТОВ "Укрелітагро" Лозюку С.Ф. (ІНФОРМАЦІЯ_2)

Направити до електронного кабінету Електронного суду:

Ізяславській міській раді, ТОВ "Укрелітагро".