ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2147/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2023, прийняте суддею Степановою Л.В., м. Одеса, повний текст складено 25.10.2023,

у справі №916/2147/22

за позовом: Одеського квартирно-експлуатаційного управління

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича

про стягнення 227 833,01 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 р. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса (найменування якого в подальшому було змінено на Одеське квартирно-експлуатаційне управління) звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 227833,01 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 08.09.2023 відкрито провадження у справі №916/2147/22.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2022 у справі №916/2147/22, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю; судові витрати покладено на позивача.

28.06.2023 до суду першої інстанції від Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення б/н від 27.06.2023 (вх.№2-962/23 від 28.06.2023), в якій відповідач просив стягнути на його користь з позивача 4677,60 грн витрат на правову допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що відповідачем у зв`язку з розглядом даної справи в місцевому господарському суді були понесені судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4677,60 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 17.10.2023 у справі №916/2147/22 (суддя Степанова Л.В.) задоволено вищенаведену заяву Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича; стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на користь Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича 4677,60 грн витрат на правову допомогу.

Дане судове рішення обґрунтоване тим, що заявлені до стягнення витрати Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, підтвердженими документально та такими що пов`язані з розглядом даної справи, у зв`язку з чим мають бути компенсовані відповідачу за рахунок позивача.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Одеське квартирно-експлуатаційне управління звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2023 у справі №916/2147/22 скасувати та відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича про стягнення витрат на правову допомогу.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що всупереч вимогам статті 124 Господарського процесуального кодексу України відповідачем разом з першою заявою по суті спору не було подано попереднього розрахунку суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом даної справи. Крім того, за твердженням апелянта, докази на підтвердження понесення судових витрат у цій справі були подані відповідачем з пропуском встановленого процесуальним законом строку.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 2684 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік").

Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (227833,01 грн), перегляд оскаржуваного додаткового рішення за апеляційною скаргою Одеського квартирно-експлуатаційного управління ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 27.11.2023 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 12.12.2023.

21.12.2023, тобто з пропуском встановленого судом строку, Фізична особа-підприємець Корячко Сергій Олександрович звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу б/н від 21.12.2023 (вх.№3528/23/Д4 від 21.12.2023) та з клопотанням б/н від 20.12.2023 (вх.№4220/23 від 21.12.2023) про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В силу частини першої статті 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Положеннями частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частин першої, другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки строк на подання відзиву на апеляційну скаргу встановлюється не законом, а судом, та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовженим за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, а не поновленим, клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відзив Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича на апеляційну скаргу б/н від 21.12.2023 (вх.№3528/23/Д4 від 21.12.2023) залишається без розгляду, у зв`язку з чим Південно-західний апеляційний господарський суд не надає оцінку викладеним у ньому доводам.

Аналогічний сталий правовий висновок стосовно того, що встановлений судом процесуальний строк не підлягає поновленню, а може бути виключно продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, міститься у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 13.09.2023 у справі №910/6246/22, від 01.08.2022 у справі №910/16784/20 тощо.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2022 між Фізичною особою-підприємцем Корячком Сергієм Олександровичем ("Клієнт") та адвокатом Палицею Анатолієм Володимировичем ("Адвокат") укладено угоду про надання правової допомоги №24/10 (далі угода №24/10 від 24.10.2022), за умовами якої Адвокат, користуючись правами, передбаченими Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також правами, наданими законодавством України представнику особи, забезпечує представництво інтересів Клієнта, як відповідача, у Господарському суді Одеської області.

21.03.2023 між Фізичною особою-підприємцем Корячком Сергієм Олександровичем ("Замовник") та адвокатом Палицею Анатолієм Володимировичем ("Виконавець") було підписано без зауважень акт наданих послуг, згідно з яким на виконання угоди №24/10 від 24.10.2022 були виконані наступні роботи: підготовка відзиву на позовну заяву від 08.11.2022 (вартість 900 грн); послуги поштового зв`язку з направлення відзиву позивачу (вартість 88,80 грн); участь у судовому засіданні 15.11.2022 (вартість 500 грн); участь у судовому засіданні 13.12.2022 (вартість 500 грн); підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву від 16.01.2023 (вартість 900 грн); послуги поштового зв`язку з направлення заперечення на відповідь на відзив (вартість 88,80 грн); участь у судовому засіданні 19.01.2023 (вартість 500 грн); залучення до матеріалів справи доказів оплати за попереднім договором оренди (вартість 200 грн); участь у судовому засіданні 07.03.2023 (вартість 500 грн); участь у судовому засіданні 21.03.2023 (вартість 500 грн). Загальна вартість наданих послуг складає 4677,60 грн.

Вартість послуг поштового зв`язку, наданих у зв`язку з надісланням позивачу відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, вказана в наявних у матеріалах справи поштових накладних №259 від 08.11.2023 та №753 від 16.01.2023.

Відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про залучення до матеріалів справи доказів оплати за попереднім договором оренди у справі №916/2147/22 від імені відповідача підписані адвокатом Палицею Анатолієм Володимировичем, який діяв на підставі ордеру серії ВН№1200056 від 24.10.2022, виданого на представництво вказаним адвокатом інтересів Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича в Господарському суді Одеської області.

У судових засіданнях у даній справі в місцевому господарському суді представництво інтересів відповідача забезпечував адвокат Палиця Анатолій Володимирович, що підтверджується протоколами відповідних судових засідань.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.

Крім того, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Відтак, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

При цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді першої інстанції та розміру останніх Фізичною особою-підприємцем Корячком Сергієм Олександровичем було надано низку документів, а саме: угоду про надання правової допомоги №24/10 від 24.10.2022, укладену між відповідачем і адвокатом Палицею Анатолієм Володимировичем; копію складеного на виконання даної угоди акту наданих послуг б/н від 21.03.2023, а також ордер серії ВН№1200056 від 24.10.2022, виданий на представництво адвокатом Палицею Анатолієм Володимировичем інтересів відповідача в Господарському суді Одеської області.

За умовами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Твердження апелянта про те, що докази на підтвердження понесення судових витрат у даній справі були подані відповідачем з пропуском встановленого процесуальним законом строку, колегією суддів оцінюються критично, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи. Зокрема, угода №24/10 від 24.10.2022 та ордер серії ВН№1200056 від 24.10.2022 були додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, а копія акту наданих послуг б/н від 21.03.2023 подана Фізичною особою-підприємцем Корячком Сергієм Олександровичем з використанням системи "Електронний суд" безпосередньо в день ухвалення місцевим господарським судом рішення по суті спору (21.03.2023), тобто з дотриманням визначеного приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку.

Водночас апеляційний господарський суд зауважує на тому, що положення частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначають строк саме для надання учасником справи до суду доказів на підтвердження понесення судових витрат та їх розміру, а не строк для звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а тому, беручи до уваги своєчасність подання відповідачем відповідних доказів, сам по собі факт звернення останнього з заявою про ухвалення додаткового рішення лише 27.06.2023 жодним чином не призводить до порушення норм процесуального права та, як наслідок, не унеможливлює вирішення судом питання про розподіл судових витрат на підставі вже наявних у матеріалах справи доказів, наданих відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Колегія суддів зазначає, що жодних клопотань стосовно зменшення заявленої відповідачем до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді першої інстанції, від Одеського квартирно-експлуатаційного управління до Господарського суду Одеської області не надходило.

Подані Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням до суду першої інстанції письмові заперечення №1443 від 17.08.2023 (вх.№28165/23 від 17.08.2023), в яких позивач просив у повному обсязі відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, за своїм змістом не є клопотанням про зменшення заявленої відповідачем до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідне питання щодо зменшення цих витрат позивач у вказаних запереченнях не порушував, жодних доводів щодо неспівмірності судових витрат дані заперечення не містять, натомість останні обґрунтовані виключно твердженнями позивача про недотриманням Фізичною особою-підприємцем Корячком Сергієм Олександровичем норм процесуального права щодо не зазначення попереднього розрахунку судових витрат та порушення строку на подання доказів на підтвердження зазначених витрат.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.06.2023 у справі №916/400/22.

Проаналізувавши опис послуг, які наведені в акті наданих послуг б/н від 21.03.2023, складеному на виконання угоди №24/10 від 24.10.2022, апеляційний господарський суд зазначає про те, що відображена в ньому інформація про характер виконаних адвокатом відповідача робіт та вартість поштових відправлень відповідає матеріалам справи.

Отже, обставини щодо понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4677,60 грн у зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції доведені ним згідно з положеннями статті 74 Господарського процесуального кодексу України, документально обґрунтовані та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи документальне підтвердження відповідачем понесених ним у зв`язку з розглядом даної справи Господарським судом Одеської області витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4677,60 грн, беручи до уваги, що зазначена сума є розумною та не має надмірний характер, а позивачем, в свою чергу, не було подано клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд, враховуючи відмову у задоволенні позову, керуючись приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на користь Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича зазначеної суми судових витрат.

Стосовно доводів апелянта про те, що відсутність у відзиві на позовну заяву попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат зумовлює відмову у задоволенні заяви про стягнення останніх, колегія суддів зазначає наступне.

Положення статті 124 Господарського процесуального кодексу України не містять імперативних приписів про те, що у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд зобов`язаний відмовити у відшкодуванні судових витрат. Натомість частиною другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи.

Враховуючи положення пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, а також положення частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 02.03.2023 у справі №910/18611/21.

За таких обставин, сам по собі факт відсутності у відзиві Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича на позовну заяву попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат жодним чином не призводить до неможливості стягнення витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, поданими з дотриманням встановленого процесуальним законом строку, тим більше, що відповідачем до місцевого господарського суду все ж було подано попередній (орієнтовний) розрахунок, оформлений у вигляді окремого документа (т.І а.с.140).

Аналогічний сталий правовий висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною обставиною для відмови в їх розподілі та стягненні стороні, на користь якої прийнято судове рішення, адже в частині другій статті 124 Господарського процесуального кодексу України закріплено саме право, а не обов`язок суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.06.2023 у справі №916/400/22, від 19.08.2022 у справі №908/338/21, від 29.12.2021 у справі №910/3716/21, від 08.12.2021 у справі №910/15086/20 тощо.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Корячка Сергія Олександровича б/н від 27.06.2023 (вх.№2-962/23 від 28.06.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення заяви про стягнення судових витрат, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного додаткового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2023 у справі №916/2147/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2024.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук