ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

25.01.2024 м.Дніпро Справа № 908/2255/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач),

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЦМЕН" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 (суддя Примак С.А.)

у справі № 908/2255/19

за позовом Приватного малого підприємства "ЛОЦМЕН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ"

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство "Лоцмен" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення заборгованості в сумі 1 516 442,80 грн. за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.10.19 справу №908/2255/19 за позовом Приватного малого підприємства "Лоцмен" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення 1 516 442,80 грн. передано за підсудністю на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі №908/2255/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОЦМЕН" 13.11.2023 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі № 908/2255/19 та закрити провадження у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЦМЕН" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі № 908/2255/19 залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 38551,56 грн, докази надіслання копії апеляційної скарги на адресу учасників справи та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та доказів на підтвердження вказаних обставин.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху, у тому числі, став пропуск строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду від 16.12.2020, повний текст якого складено та підписано 17.12.2020, подано 13.11.2023, тобто зі значним пропуском процесуального строку для її подання, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України.

В клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження, доданому до апеляційної скарги апелянт зазначав, що про порушення своїх прав та інтересів дізнався 02.11.2023 із останньої судової практики, зокрема, що у аналогічних позовах суди закривали провадження, копію оскаржуваного рішення отримав 08.11.2023. Щодо сплати судового збору зазначає, про відсутність підстав для оплати, оскільки ним оскаржується рішення лише в частині понесених судових витрат.

Апеляційним судом визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначено, що саме ТОВ "Лоцман" було подано позовну заяву до господарського суду. Процесуальні документи надсилалися на адресу позивача, зазначену ним в позовній заяві та отримувалися останнім.

Від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначає, що судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, яке не стосується суті спору та не є рішенням по суті, сплата судового збору не передбачена та посилається на правову позицію Верховного Суду, що при оскарженні додаткового рішення суду судовий збір не сплачується. До вказаної заяви апелянтом додано докази надіслання копії апеляційної скарги на адресу арбітражного керуючого.

Окрім того апелянтом подано клопотання на поновлення строку на апеляційне оскарження, згідно якого зазначає, що копію оскаржуваного рішення ним було отримано 08.11.2023. Засобами поштового зв`язку оскаржуване рішення йому не надсилалося. У 2020 році підприємство апелянта мало проблеми з доступом до мережі Інтернет та як наслідок не мало можливості здійснювати відстеження оприлюднення оскаржуваної ухвали. Окрім того внаслідок пожежі було знищено архів та документація ПМП "Лоцмен".

Розглянувши подане клопотання про поновлення строків колегія зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Частиною 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Питання щодо поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано нормами статті 119 ГПК України, згідно із частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду від 16.12.2020, повний текст якого складено та підписано 17.12.2020, подано 13.11.2023, тобто з пропуском процесуального строку для її подання, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає про ненадіслання на його адресу оскаржуваного рішення та ознайомлення з повним текстом рішення після отримання копії в суді 08.11.2023.

Колегія зазначає, що ТОВ "Лоцмен" було подано позовну заяву до господарського суду. Саме ТОВ "Лоцмен" звернулося за захистом своїх прав та ініціювало відкриття провадження у справі. Ухвали суду надсилалися господарським судом на адресу зазначену позивачем у позовній заяві та отримувалися останнім. Позивач був обізнаний про розгляд його справи та приймав участь у її розгляді. Отже останній був обізнаний про розгляд його справи в суді.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів для прискорення процедури розгляду. Скаржник, подавши апеляційну скаргу, з метою добросовісного користування процесуальними правами учасника судового процесу згідно з вимогами ст. 43 ГПК України повинен був виявляти інтерес до відомого йому провадження, зокрема, щодо руху поданої ним скарги та результату розгляду її судом, а саме щодо усунення можливих недоліків апеляційної скарги на стадії відкриття провадження у справі чи вчинення інших процесуальних дій.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Згідно частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Окрім того колегія звертає увагу, що всі процесуальні документи оприлюднювалися судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Сторони у справі не позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про рух справи завдяки відкритому безоплатному цілодобовому доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатися наданими їм процесуальними правами та зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням по їхній справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Посилання на відсутність Інтернету, що унеможливило відстеження прийнятого судом рішення, колегія не вважає неповажною причиною пропуску строку, оскільки після усунення технічних несправностей позивач мав би перевірити та дізнатися про результати розгляду його позовної заяви.

При цьому колегія звертає увагу, що з матеріалами справи позивач ознайомився 03.02.2023 та відповідно був ознайомлений і з повним текстом оскаржуваного рішення, тобто значно раніше ніж стверджує апелянт в клопотанні про поновлення строку.

Отже колегія вважає, що несвоєчасне оскарження рішення місцевого господарського суду у даній справі зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру та залежало виключно від волевиявлення самого скаржника. Тому наведені у клопотанні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку визнаються судом неповажними.

Щодо відсутності підстав для сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги колегія зазначає, що рішенням господарського суду від 16.12.2020 у справі №908/2255/19 в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Згідно прохальної частини апеляційної скарги апелянт просить скасувати рішення суду повністю. Враховуючи, що рішення суду оскаржується в повному обсязі судовий збір за подання даної апеляційної скарги підлягає сплаті за ставками визначеними Законом України "Про судовий збір", про що було зазначено в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху. Апелянтом не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Отже апелянтом не усунено недоліків апеляційної скарги у повному обсязі.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").Апеляційний суд враховує, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип правової визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, відповідно не усунено недоліки апеляційної скарги у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою протягом десяти днів з дня вручення ухвали або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЦМЕН" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі № 908/2255/19 .

Керуючись ст.ст. 234, 235, 258, ст. 260, п.п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЦМЕН" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі № 908/2255/19.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЦМЕН" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі № 908/2255/19 повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя Л.А.Коваль

Суддя А.Є.Чередко