ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"18" січня 2024 р. Справа № 911/1887/23
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1887/23
про стягнення 198 714,00 грн за договором про надання адвокатських послуг № 379/1 від 02.03.2019
суддя Н.Г. Шевчук
секретар судового засідання М.Г. Байдрелова
за участю представників сторін:
від позивача Горошко М.І.
від відповідача (заявника): не з`явився.
В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1887/23 за позовом Адвокатського об`єднання "КУРС-8" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про стягнення заборгованості у розмірі 198 714,00 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 21.12.2023 у задоволенні позову відмовлено.

25 грудня 2023 року через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява б/н від 25.12.2023 про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд стягнути з Адвокатського об`єднання "КУРС-8" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Частиною другою статті 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки рішення у справі № 911/1887/23 ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, відповідно заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про ухвалення додаткового рішення призначено судом до розгляду в судовому засіданні на 11.01.2024 (ухвала суду від 27.12.2023).

Від позивача 09.01.2024 на електронну адресу суду надійшли заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні 11.01.2024 судом оголошено перерву до 18.01.2024.

В судовому засіданні 18.01.2024 розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1887/23, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною другою статті 161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заявами по суті справи, зокрема є відзив на позовну заяву (відзив).

Судом встановлено, що безпосередньо у відзиві на позовну заяву відповідач просив, судові витрати пов`язані із наданням правничої (правової) допомоги покласти на позивача, які складаються із 15000,00 грн фіксована сума за послуги адвоката та додаткового 2000,00 грн за кожне судове засідання у справі.

Також судом встановлено, що заява ТОВ "Агрофірма "Росішки" про ухвалення додаткового рішення разом із доказами, які підтверджують понесення цих витрат подана останнім у відповідності до вимог абзацу 2 частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України: вступну та резолютивну частини рішення оголошено 21.12.2023; докази подано 25.12.2023 (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду).

Отже, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина третя статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Як вбачається з поданої відповідачем заяви, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, зазначає, що такі витрати склали 21 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем до матеріалів справи надано:

- договір про надання правової допомоги від 06.07.2023, укладений між ТОВ "Агрофірма "Росішки" (клієнт) та адвокатом Порхун Олесею Павлівною;

- акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 23.12.2023;

- свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5266/10 від 19.12.2014 на ім`я Порхун Олесі Павлівни;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1426865 від 17.07.2023, виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально Порхун О.П. для представлення інтересів ТОВ "Агрофірма "Росішки" у Господарському суді Київської області.

Так, відповідно до пункту 1.1 Договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання за завданням клієнта надавати правову допомогу на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно із пунктом 1.2 Договору, правова допомога включає в себе участь у якості представника в Господарському суді Київської області у справі за позовом Адвокатського об`єднання "КУРС-8" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про стягнення 198 714,00 грн та судового збору у розмірі 2980,72 грн.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, розмір винагороди за послуги адвоката встановлюються у наступному розмірі: 15 000,00 грн фіксована сума за послуги адвоката, та додатково 2 000,00 грн за кожне судове засідання у справі.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє один рік з моменту його підписання, у будь-якому випадку до повного виконання обов`язків за цим Договором (пункт 4.1 Договору).

23 грудня 2023 року між відповідачем та адвокатом підписано Акт наданих послуг, за яким адвокатом клієнту надано наступні послуги: усні консультації по справі, вивчення матеріалів справи, підготовка позовної заяви, участь в судових засіданнях по справі № 911/1887/23 в Господарському суді Київської області на загальну вартість 21 000,00 грн, з яких 15000,00 грн фіксована сума за послуги адвоката та 6000,00 грн за три судові засідання (2000,00 грн/1засідання).

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що сторонами при визначенні розміру гонорару за адвокатські послуги та представництво в суді встановлено фіксований розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина п`ята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у відповідності до норм чинного процесуального законодавства під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто критерії, що визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. При цьому, оцінка обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, характер спору, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечуючи проти ухвалення додаткового рішення позивач посилався на те, що доказів оплати наданих послуг матеріали справи не містять, разом з тим, твердження відповідача, що оплата буде здійснена пізніше викликає сумнів у позивача. Окрім того, позивач зазначив, що вказані в акті наданих послуг юридичні послуги не відповідають реальному обсягу наданих послуг та виконаних робіт, оскільки акт, в якому зазначені такі послуги: усні консультації по справі, вивчення матеріалів по справі, підготовка позовної заяви, та участь у трьох судових засіданнях у справі № 911/1887/23 в Господарському суді Київської області, підписано 23.12.2023, проте в один день неможливо фізично надати такі послуги. Також позивач зауважив, що матеріали справи № 911/1887/23 не потребували надання такої послуги, як підготовка позовної заяви, що зазначено в акті наданих послуг від 23.12.2023. Позивач вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження судових витрат на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги від 06.07.2023, що позбавляє можливості встановити розмір та порядок обчислення таких витрат та відповідно є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Натомість, надаючи оцінку наданим доказам в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи конкретні обставини даної справи, суд враховує наступне.

Як зазначено судом вище, відповідно до Акта наданих послуг від 23.12.2023 адвокат надав, а клієнт прийняв такі юридичні послуги у справі № 911/1887/23: усні консультації по справі, вивчення матеріалів справи, підготовка позовної заяви, участь у судових засіданнях по справі № 911/1887/23 в Господарському суді Київської області, на загальну вартість 21 000,00 грн.

Заперечення позивача, що до матеріалів позову не додано жодних доказів на підтвердження надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 06.07.2023, оскільки наявний в матеріалах акт наданих послуг складений до договору про надання правової допомоги від 23.12.2023 судом не беруться до уваги, оскільки в самому акті наданих послуг від 23.12.2023 міститься посилання на договір про надання правової допомоги від 06.07.2023, що дає суду можливість пов`язати перелік наданих послуг на підставі договору від 06.07.2023 зі справою № 911/1887/23.

Матеріалами справи підтверджено, що надані послуги: консультацій по справі, вивчення матеріалів по справі та участь у судових засіданнях (05.10.2023, 16.11.2023, 21.12.2023) відповідають критерію реальності наданих послуг та узгоджуються із передбаченим статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами правової допомоги.

Натомість суд критично оцінює наведені у Акті наданих послуг юридичні послуги з підготовки позовної заяви в межах судової справи № 911/1887/23, оскільки адвокат Порхун О.П. є представником відповідача по справі та у відповідності до процесуального законодавство, відповідач подає до суду відзив на позовну заяву, а не позовну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, враховуючи обставини справи та наведені законодавчі приписи, суд вважає, що фіксована вартість адвокатських послуг, без врахування вартості послуг за представництво в суді, у розмірі 15000,00 грн є завищеною. Такий розмір судових витрат неспівмірний з обсягом наданих адвокатом послуг з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат з огляду на приписи частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладена у додатковій постанові від 21.01.2020 по справі № 904/1038/19 за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18.

Інші заперечення позивача щодо неможливості встановити розмір та порядок обчислення заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу є неспроможними і не спростовують факт надання правової допомоги.

Враховуючи заперечення позивача, з огляду на фактичні обсяги наданих відповідачу послуг професійної правничої допомоги щодо представництва його інтересів у суді, враховуючи принцип верховенства права, пропорційності та справедливості, а також беручи до уваги критерій реальності, обґрунтованості та розумності розміру таких витрат, суд дійшов висновку, що розумним, реальним, обґрунтованим та співмірним слід вважати зменшений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі до 16 000,00 грн (10000,00 грн за адвокатські послуги та 6000,00 грн за участь у трьох засіданнях).

Таким чином, суд вважає частково обґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про ухвалення додаткового рішення, та відповідно такою, що потребує часткового задоволення з відмовою в іншій частині.

Керуючись статтями 123, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1887/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Адвокатського об`єднання "КУРС-8" (03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Росішки" (09830, Київська область, Білоцерківський район, село Росішки, вулиця Центральна, будинок 30, ) 16 000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повний текст додаткового рішення

складено та підписано: 24.01.2024