ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/3214/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» - Кобець І.В., адвокат (ордер від 18.12.2023), Бенедисюк С.В., адвокат (ордер від 18.01.2024),

відповідача - Антимонопольного комітету України - Данилов К.О., в порядку самопредставництва,

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Антимонопольного комітету України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 (головуючий суддя: Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Кравчук Г.А.)

у справі № 910/3214/21

за позовом акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (далі - АТ «ДТЕК Західенерго»)

до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет, АМК)

про визнання рішення частково недійсним.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ «ДТЕК Західенерго» звернулося до суду з позовом про визнання недійсними пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 рішення Комітету від 15.12.2020 № 780-р у справі № 143-26.13/108-19 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК).

Позовні вимоги з посиланням на приписи статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210) мотивовані: неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи; недоведенням обставин, які мають значення для справи і які Комітет визнав встановленими; порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Справа розглядалася судами неодноразово.

За результатом нового розгляду справи № 910/3214/21 рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2023 (суддя Босий В.П.) у задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на відсутність визначених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання недійсним Рішення АМК в оскаржуваних його частинах.

Згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 зі справи рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог: визнано недійсними пункти 1 та 2 резолютивної частини Рішення АМК в частині, що стосується позивача; визнано недійсними пункти 3, 4, 5, 6 резолютивної частини Рішення АМК. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог обґрунтовано з посиланням на те, що при ухваленні оспорюваного рішення Комітет порушив пункти 7.1 та 7.3 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, яка затверджена розпорядженням АМК від 05.03.2002 № 49-р (далі - Методика), що призвело до помилкового висновку АМК про те, що група ДТЕК в особі, зокрема, позивача займала монопольне становище на ринку та зловживала ним. У частині відмови в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що у прохальній частині позовної заяви позивач просив визнати недійсними, зокрема, пункти 1 та 2 Рішення АМК, які, окрім самого позивача, стосувалися також іншої юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг», яка участі у цій справі не брала. При цьому пункти 1 та 2 Рішення АМК в частині, які стосуються названої юридичної особи, визнані недійсними згідно із судовими рішеннями у справі № 910/3215/21.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Комітет, з посиланням на неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на пункт 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/3215/21 (в її пунктах 128-135) та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Доводи інших учасників справи

АТ «ДТЕК Західенерго» у відзиві на касаційну скаргу просило Суд постанову суду апеляційної інстанції зі справи залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись, зокрема, про необґрунтованість доводів касаційної скарги.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Згідно з Рішенням АМК:

- визнано, що група «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у липні - жовтні 2019 року займала монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» (пункт 1);

- визнано, що група «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у липні - жовтні 2019 року займала монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» (пункт 2);

- визнано дії АТ «ДТЕК Західенерго» щодо зменшення з 29.07.2019 у заявках на продаж електричної енергії на ринку «на добу наперед» обсягів запропонованої електричної енергії в години мінімального навантаження, що призводить до зростання обсягів надання АТ «ДТЕК Західенерго» послуг із продажів електричної енергії на балансуючому ринку за більш високими цінами та, відповідно, до додаткових витрат інших суб`єктів господарювання чи споживачів електричної енергії, що було б неможливим за умов існування значної конкуренції, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону № 2210, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження в межах торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 3);

- визнано дії АТ «ДТЕК Західенерго» у липні - жовтні 2019 року на ринку «на добу наперед» у години максимального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» щодо встановлення в заявках на продаж електричної енергії на РДН завищених та економічно необґрунтованих цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону № 2210, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження в межах торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 4);

- за порушення, вказане в пункті 3 резолютивної частини цього рішення, накладено на АТ «ДТЕК Західенерго» штраф у розмірі 48 055 570 грн (пункт 5);

- за порушення, вказане в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено на АТ «ДТЕК Західенерго» штраф у розмірі 127 947 683 грн (пункт 6);

- на підставі частини четвертої статті 52 Закону № 2210 у зв`язку з тим, що: товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» вчинило дії під час участі в добових аукціонах із розподілення пропускної спроможності в напрямку Словаччина - Україна, які були спрямовані на обмеження доступу імпортованої електричної енергії з території Словаччини в торгову зону «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом викупу більшої частини пропускної спроможності протягом липня - жовтня 2019 року, що призвело до зниження частки імпортованої електричної енергії та збільшення частки генерації електричної енергії АТ «ДТЕК Західенерго» у торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС», які призвели до порушення АТ «ДТЕК Західенерго», визначеного в пункті 4 цього рішення; товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» отримало вигоду від порушення АТ «ДТЕК Західенерго» законодавства про захист економічної конкуренції, визначеного в пункті 4 цього рішення, шляхом отримання товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» додаткового доходу, - накладено штраф на товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у розмірі 99 227 733 грн (пункт 7).

Рішенням АМК встановлено, зокрема, таке.

Відповідачем в антимонопольній справі є група суб`єктів господарювання в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» (далі - група «ДТЕК»).

Компанія «DTEK В.V.» (Нідерланди) є стовідсотковим засновником компаній: «DTEK Energy В.V.» (Нідерланди), «DTEK OIL&GAS B.V.» (Нідерланди), «D.TRADING B.V.» (Нідерланди).

Компанія «D.TRADING B.V.» є стовідсотковим засновником товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг».

Компанії «DTEK HOLDINGS LIMITED», «DTEK Energy В.V.», «GPL Ingen Power Limited», «GPL POWER LIMITED» і ТОВ «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» є засновниками АТ «ДТЕК Західенерго» у такому відсотковому співвідношенні розміру внеску до статутного капіталу: 45,10%, 27,13%, 15,50%, 9,49% та 2,75% відповідно (сумарно - 100%).

Компанія «DTEK OIL&GAS B.V.» є стовідсотковим засновником компанії ТОВ «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД».

АМК дійшов висновку про те, що компанія «DTEK B.V.» здійснює контроль над товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» та АТ «ДТЕК Західенерго».

«DTEK B.V.», АТ «ДТЕК Західенерго» і товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» пов`язані відносинами контролю у розумінні статті 1 Закону № 2210 та відповідно до чинного законодавства є єдиним суб`єктом господарювання.

АТ «ДТЕК Західенерго» є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність відповідно до статуту; створене з метою отримання прибутку; основним видом діяльності названого товариства є виробництво електричної енергії (код КВЕД 35.11); відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» АТ «ДТЕК Західенерго» є виробником електричної енергії та електропостачальником.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до статуту; створене з метою отримання прибутку; основним видом діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» є торгівля електричною енергією; відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» назване товариство є трейдером електричної енергії та електропостачальником.

Товаром, який становить об`єкт аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища в антимонопольній справі, є електрична енергія, що обертається на умовах, визначених у Законі України «Про ринок електричної енергії».

Визначаючи товарні межі ринку, АМК зазначив про те, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія як товар обертається у чотирьох сегментах; фізичні та технічні особливості електричної енергії у цих сегментах є однаковими. При цьому у зазначених сегментах здійснюється продаж електричної енергії з метою отримання прибутку та її купівля з метою подальшого перепродажу або комерційного (не побутового) споживання, тобто комерційний продаж електричної енергії.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють комерційний продаж електричної енергії та не виконали заявлених графіків постачання та виробництва електричної енергії, здійснюють закупівлю електричної енергії в Оператора системи передачі з метою врегулювання небалансу електричної енергії. Тобто придбання електричної енергії для врегулювання небалансів є невід`ємною частиною процесу комерційного продажу електричної енергії.

АМК дійшов висновку про те, що товарними межами у цій справі є комерційний продаж електричної енергії та балансування.

Як зазначив АМК, аналіз наявних у нього двосторонніх договорів купівлі-продажу електричної енергії на території торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС» свідчить, що ціна електричної енергії за двосторонніми договорами (ДД) визначається з прив`язкою до цін на РДН (сегмент ринку електричної енергії, на якому здійснюється купівля-продаж електричної енергії на наступну за днем проведення торгів добу).

АМК дійшов висновку про те, що у всіх сегментах комерційного продажу електричної енергії існує суттєва різниця в цінах на електричну енергію в години мінімального й максимального навантаження, а тому відповідно до Методики електроенергія, що продається в години мінімального навантаження, не може бути взаємозамінною з електроенергію, що продається в години максимального навантаження. Отже, товарними межами ринків є:

- ринок комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження;

- ринок комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження.

Досліджуючи територіальні (географічні) межі ринку, АМК зазначив про те, що відповідно до Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 (у редакції постанови НКРЕКП від 24.06.2019 № 1168; далі - Правила ринку), відокремлена зона, визначена оператором системи передачі за погодженням НКРЕКП, в якій здійснюється синхронна робота електроустановок, є торговою зоною, на якій, відповідно, здійснюються торгові операції.

Постановою НКРЕКП від 27.06.2019 № 1307 «Про погодження визначених ДП «НЕК «Укренерго» торгових зон» погоджено визначені ДП «НЕК Укренерго» дві відокремлені зони в межах України: торгову зону «Острів Бурштинської ТЕС» і торгову зону «ОЕС України».

Відповідно до інформації ПАТ «НЕК "Укренерго» торгова зона «Острів Бурштинської ТЕС» - південно-західна частина ОЕС України - охоплює територію площею 27 тис. квадратних кілометрів із населенням близько 3-х млн осіб і включає в себе Закарпатську, частину Львівської та Івано-Франківської областей. Власне споживання «острова» у зимовий максимум навантажень на сьогодні становить 1050-1100 МВт. Основними джерелами генерації електричної енергії в «острові» є Бурштинська ТЕС встановленою потужністю 2366 МВт, Калуська ТЕЦ (встановлена потужність 200 МВт) та Теребля-Рікська ГЕС (27 МВт).

Відокремлена торгова зона «Острів Бурштинської ТЕС» працює в ізольованому режимі відносно іншої частини ОЕС України і в паралельному режимі у складі об`єднання електроенергетичних систем континентальної Європи ENTSO-E, що дозволяє імпортувати та експортувати електричну енергію із країн Європейського Союзу (Угорщини, Словаччини та Румунії). Торгова зона «Острів Бурштинської ТЕС» не має електричного зв`язку з іншою частиною ОЕС України.

АМК дійшов висновку про те, що для споживача торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС» є неможливим придбання електричної енергії за межами торгової зони.

Аналіз цін на електричну енергію за період липень-жовтень 2019 року на суміжних із торговою зоною «Острів Бурштинської ТЕС» ринках свідчить, що найбільш вигідною для імпорту була електрична енергія зі Словаччини, оскільки середньозважені ціни в Словаччині в зазначений період були значно нижчими, ніж ціни в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС». Однак отримати доступ до пропускної спроможності перетину Словаччина-Україна можливо лише на добових аукціонах. Зазначене призводить до ускладнення довгострокового планування діяльності імпортерами електричної енергії.

АМК дійшов висновку про те, що мінімальна територія, за межами якої, з точки зору споживача, придбання електроенергії є неможливим або недоцільним, є територія торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС».

Отже, територіальними (географічними) межами ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження, а також ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження є територія торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС».

Визначаючи часові межі ринків, АМК вказав на те, що з 01 липня 2019 року відбулася лібералізація ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електроенергії». Даним Законом було введено в дію нову модель роботи ринку електричної енергії, що мало істотний вплив на структуру ринку і співвідношення попиту та пропозиції на ньому.

Протягом 2019 року ринок електричної енергії не був стабільним, оскільки з 01.07.2019 змінилася модель ринку відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

АМК зазначив, що протягом липня-жовтня 2019 року структура ринку була сталою. На сталість ринку насамперед впливала можливість доступу на ринок нових суб`єктів господарювання з новими обсягами електричної енергії, а саме імпортерів електричної енергії. Протягом липня-жовтня 2019 року імпорт електричної енергії існував у невеликих обсягах. Із листопада 2019 року значно збільшилися РПС (в 1,4 рази), і структура ринку змінилася.

АМК дійшов висновку про те, що доцільним та обґрунтованим є визначення часових меж ринків електричної енергії як проміжок часу липень-жовтень 2019 року.

Виробництво електричної енергії в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» здійснюють: Бурштинська ТЕС, Калуська ТЕЦ, Теребле-Рікська ГЕС, а також відновлювальні джерела енергії.

Основним виробником електричної енергії в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» є Бурштинська ТЕС, яка належить АТ «ДТЕК Західенерго» і виробляє близько 90% від загального обсягу виробництва електричної енергії.

Відповідно до розрахунку АМК частки продажу групою «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» на ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального та максимального навантаження за період липень-жовтень 2019 року становили 59,85% та 38,93% відповідно.

Група «ДТЕК» не довела, що зазнає значної конкуренції на ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування.

АМК дійшов висновку про те, що група «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у період липень-жовтень 2019 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринках: комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження; комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження.

Частка продажу групою «ДТЕК» у торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» становить:

- у сегменті «ринок двосторонніх договорів» - 36,14% у години мінімального навантаження, 29,02% у години максимального навантаження;

- на РДН - 75,21% у години мінімального навантаження, 36,62% у години максимального навантаження;

- на ВДР - 57,19% у години мінімального навантаження, 92,96% у години максимального навантаження;

- під час надання послуг з балансування з метою розвантаження енергосистеми (групою «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго») - 97,69% у години мінімального навантаження, 98,23% у години максимального навантаження;

- під час надання послуг з балансування з метою завантаження енергосистеми (групою «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго») - 99,49% у години мінімального навантаження, 99,40% у години максимального навантаження.

Разом з тим, частка загального продажу електричної енергії групи «ДТЕК» (двосторонні договори, за вирахуванням продажу АТ «ДТЕК Західенерго» електроенергії за двосторонніми договорами з товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг», РДН, ВДР та надання послуг з балансування з метою завантаження енергосистеми) за період липень-жовтень 2019 року в загальній структурі споживання торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС» за розрахунком АМК становила 63,16%.

Частка електричної енергії, виробленої групою «ДТЕК» і спожитої в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» (фізичні обсяги електричної енергії групи «ДТЕК») у загальному обсязі споживання торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», за період липень-жовтень 2019, за розрахунком АМК, становила 49,06%.

За висновками АМК, АТ «ДТЕК Західенерго», зловживаючи своїм монопольним (домінуючим) становищем, встановлювало ціни на електричну енергію на рівні майже максимальних встановлених «price cap» без будь-яких обґрунтувань розміру ціни та отримувало більший дохід, реалізовуючи меншу кількість товару.

Паралельно з ринком «на добу наперед» дії групи «ДТЕК» впливали й на ринок двосторонніх договорів, прив`язуючи фактичну ціну електричної енергії до цін, які склалися на РДН.

Отже, дії групи «ДТЕК» призвели до завищення цін на ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування, що призвело та може призвести до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання.

Дії АТ «ДТЕК Західенерго» щодо зменшення з 29.07.2019 в заявках на продаж електричної енергії на ринку «на добу наперед» обсягів запропонованої електричної енергії в години мінімального навантаження були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки в разі існування значної конкуренції на цьому ринку інші суб`єкти господарювання задовольнили б наявний попит, і суб`єкти господарювання чи споживачі не потребували б електричної енергії на балансуючому ринку в значних обсягах.

Дії АТ «ДТЕК Західенерго» щодо встановлення в заявках на продаж електричної енергії на РДН завищених та економічно необґрунтованих цін були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки в разі вільного доступу до РДН на території «Острів Бурштинської ТЕС» імпортованої електричної енергії у значних обсягах, зокрема зі Словаччини, де ціни на електричну енергію у години максимального навантаження є істотно нижчими, ціни на РДН за результатами дії граничного ціноутворення сформувалися б на нижчому рівні.

За висновками АМК, у групи «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у досліджуваний період була ринкова влада на відповідних ринках, яка полягала у здатності встановлювати умови продажу електроенергії на ринку двосторонніх договорів, здатності зменшувати обсяги продажів на РДН/ВДР з одночасною пропозицією відповідних обсягів послуг з балансування, здатності підвищувати ціни на РДН, на послуги з балансування й підтримувати їх на рівні граничних цін та в найбільшій поінформованості щодо обсягів, які можуть бути імпортовані до України зі сторони Словаччини, можливістю здійснювати балансування завдяки найбільшій генерації.

Зважаючи на наведене, АМК дійшов висновку про те, що дії АТ «ДТЕК Західенерго» щодо зменшення з 29.07.2019 у заявках на продаж електричної енергії на ринку «на добу наперед» обсягів запропонованої електричної енергії в години мінімального навантаження, що призводить до зростання обсягів надання АТ «ДТЕК Західенерго» послуг з балансування за більш високими цінами та, відповідно, до додаткових витрат інших суб`єктів господарювання чи споживачів електричної енергії, що було б неможливим за умов існування значної конкуренції, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону № 2210, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження в межах торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Вказані дії АТ «ДТЕК Західенерго» були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки в разі наявності значної конкуренції на ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування у години мінімального навантаження, інші суб`єкти господарювання задовольнили б наявний попит і суб`єкти господарювання чи споживачі не потребували б електричної енергії на балансуючому ринку у значних обсягах.

Крім того, дії АТ «ДТЕК Західенерго» у липні - жовтні 2019 року на РДН у години максимального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» щодо встановлення в заявках на продаж електричної енергії на РДН завищених та економічно необґрунтованих цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону № 2210, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження в межах торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Такі дії АТ «ДТЕК Західенерго» були б неможливими за умов наявності значної конкуренції на ринку, оскільки в разі вільного доступу до РДН на території «Острів Бурштинської ТЕС» імпортованої електричної енергії у значних обсягах, зокрема, зі Словаччини, де ціни на електричну енергію в години максимального навантаження є істотно нижчими, ціни на РДН за результатами дії граничного ціноутворення сформувалися б на нижчому рівні.

Судом попередньої інстанції у розгляді справи встановлено, що введення в дію з 01.07.2019 нової моделі роботи ринку електричної енергії мало істотний вплив на структуру ринку і співвідношення попиту та пропозиції на ньому.

АМК в оспорюваному рішенні вказав на те, що з 01.07.2019 відбулася лібералізація ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електроенергії». При цьому часові межі ринку відповідач визначив з першого ж дня початку функціонування нової моделі ринку електричної енергії.

Ринок являє собою складне утворення, що має власну багатокомпонентну структуру, обумовленою, зокрема, специфічними умовами функціонування і розвитку.

Крім того, зміна моделі ринку з 01.07.2019 виключає можливість визнання його як ринку зі сталою структурою з цієї ж дати.

Визначення АМК таких часових меж ринку як липень-жовтень 2019 року не відповідає вимогам пунктів 7.1 та 7.3 Методики, оскільки відповідач не довів, що протягом цього періоду існував ринок зі сталою структурою, а також не обґрунтував наявності підстав, наведених у пункті 7.3 Методики, для визначення часових меж ринку тривалістю менше одного року, а саме: чотири місяці, починаючи із першого ж дня зміни його моделі.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним Рішення АМК в оскаржуваних його частинах.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у даній справі відкрито на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

В силу приписів пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права у подібних правовідносинах з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові; (2) скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від такого висновку.

Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16 травня 2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 5 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31 жовтня 2018 року у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Скаржник вказує на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/3215/21 (в її пунктах 128-135), а саме:

« 128. У пункті 138 рішення № 780-р АМКУ зазначило, що протягом 2019 року ринок електричної енергії не був стабільним, оскільки з 01.07.2019 змінилася модель ринку відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

129. Введення в дію з 01.07.2019 нової моделі роботи ринку електричної енергії мало істотний вплив на структуру ринку і співвідношення попиту та пропозиції на ньому. АМКУ в оспорюваному рішенні вказав на те, що з 01.07.2019 відбулася лібералізація ринку електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електроенергії". При цьому часові межі ринку відповідач визначив з першого ж дня початку функціонування нової моделі ринку електричної енергії.

130. Верховний Суд зазначає, що ринок являє собою складне утворення, що має власну багатокомпонентну структуру, обумовленою, зокрема, специфічними умовами функціонування і розвитку.

131. Крім того, зміна моделі ринку з 01.07.2019 виключає можливість визнання його як ринку зі сталою структурою з цієї ж дати.

132. Визначення АМКУ таких часових меж ринку як липень - жовтень 2019 року не відповідає вимогам пунктів 7.1 та 7.3 Методики, оскільки відповідач не довів, а суди попередніх інстанцій не встановили, що протягом цього періоду існував ринок зі сталою структурою, а також не обґрунтував наявності підстав, наведених у пункті 7.3 Методики, для визначення часових меж ринку тривалістю менше одного року, а саме: чотири місяці, починаючи із першого ж дня зміни його моделі.

133. Отже, АМКУ при ухваленні оспорюваного рішення порушив пунктів 7.1 та 7.3 Методики, чого не врахували суди попередніх інстанцій. А відтак в порушення частини першої статті 316 ГПК України не виконали вказівок Верховного Суду у цій справі щодо перевірки правильності застосування органами АМКУ відповідних правових норм, зокрема, Методики.

134. За встановлених у цій справі обставин визначення часових меж ринку має таке ж визначальне значення, як і визначення географічних і товарних меж цього ринку.

135. Колегія суддів вважає, що порушення відповідачем пунктів 7.1 та 7.3 Методики призвело до помилково висновку АМКУ про те, що група ДТЕК в особі, зокрема, позивача займала монопольне становище на ринку та зловживала ним, що в свою чергу призвело до прийняття АМКУ необґрунтованого рішення в частині, що стосується позивача. А тому позов в частині, що стосується позивача, підлягав задоволенню з цих підстав».

Слід зазначити, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсним Рішення АМК в частині пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 його резолютивної частини, відповідно до яких, зокрема:

- визнано, що група «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у липні - жовтні 2019 року займала монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» (пункт 1);

- визнано, що група «ДТЕК» в особі АТ «ДТЕК Західенерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» у липні - жовтні 2019 року займала монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» (пункт 2);

- визнано дії АТ «ДТЕК Західенерго» щодо зменшення з 29.07.2019 у заявках на продаж електричної енергії на ринку «на добу наперед» обсягів запропонованої електричної енергії в години мінімального навантаження, що призводить до зростання обсягів надання АТ «ДТЕК Західенерго» послуг із продажів електричної енергії на балансуючому ринку за більш високими цінами та, відповідно, до додаткових витрат інших суб`єктів господарювання чи споживачів електричної енергії, що було б неможливим за умов існування значної конкуренції, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону № 2210, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години мінімального навантаження в межах торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 3);

- визнано дії АТ «ДТЕК Західенерго» у липні - жовтні 2019 року на ринку «на добу наперед» у години максимального навантаження в торговій зоні «Острів Бурштинської ТЕС» щодо встановлення в заявках на продаж електричної енергії на РДН завищених та економічно необґрунтованих цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону № 2210, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на регіональному ринку комерційного продажу електричної енергії та балансування в години максимального навантаження в межах торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 4);

- за порушення, вказане в пункті 3 резолютивної частини цього рішення, накладено на АТ «ДТЕК Західенерго» штраф у розмірі 48 055 570 грн (пункт 5);

- за порушення, вказане в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено на АТ «ДТЕК Західенерго» штраф у розмірі 127 947 683 грн (пункт 6).

Предметом розгляду справи № 910/3215/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» до Комітету було визнання недійсним цього ж Рішення АМК в частині пунктів 1, 2, 7 його резолютивної частини.

Таким чином, справи № 910/3214/21 та № 910/3215/21 є подібними за предметом спору (визнання недійсним Рішення АМК), за підставою позову та за нормативно-правовим регулюванням правовідносин (підстави для визнання недійсним одного й того ж Рішення АМК визначено позивачами з посиланням на приписи статті 59 Закону № 2210), тобто за змістовим критерієм.

Що ж до наявності/відсутності вмотивованої обґрунтованості, необхідної для відступлення від висновку Верховного Суду, який наведений у постанові № 910/3215/21, Суд зазначає таке.

Відповідно до приписів Закону № 2210:

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. (частина перша статті 13);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини другої статті 13);

- порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);

- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 2 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону;

- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59).

Так, Верховний Суд у розгляді справи № 910/3215/21 про визнання недійсним цього ж Рішення АМК в частині пунктів 1, 2, 7 його резолютивної частини виходив, зокрема, з того, що відповідно до пункту 7.1 Методики часові межі ринку визначаються як проміжок часу (як правило - рік), протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок товару із сталою структурою.

У пункті 7.3 Методики проміжок часу менший, ніж один рік, може визнаватися часовими межами ринку, за умов, що:

- період повного обороту авансованого капіталу у виробництві відповідного товару є значно меншим, ніж один рік;

- протягом цього часу, у відповідь на значиме підвищення цін на ринку, продавці (постачальники, виробники) мають можливість вжити відповідних заходів і стабілізувати пропозицію, а значна кількість споживачів, що скоротили споживання внаслідок цього підвищення, можуть без значних труднощів відновити обсяги споживання;

- монопольне (домінуюче) становище суб`єкта (суб`єктів) господарювання обумовлене наданням йому особливих прав, повноважень, пільг з боку органів влади, органів місцевого самоврядування чи органів адміністративно-господарського управління та контролю або інших суб`єктів господарювання, які займають монопольне (домінуюче) становище.

Введення в дію з 01.07.2019 нової моделі роботи ринку електричної енергії мало істотний вплив на структуру ринку і співвідношення попиту та пропозиції на ньому. АМК в оспорюваному рішенні вказав на те, що з 01.07.2019 відбулася лібералізація ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електроенергії». При цьому часові межі ринку відповідач визначив з першого ж дня початку функціонування нової моделі ринку електричної енергії.

Верховний Суд у справі № 910/3215/21 зазначив, що ринок являє собою складне утворення, що має власну багатокомпонентну структуру, обумовленою, зокрема, специфічними умовами функціонування і розвитку. Крім того, зміна моделі ринку з 01.07.2019 виключає можливість визнання його як ринку зі сталою структурою з цієї ж дати. Визначення АМК таких часових меж ринку як липень-жовтень 2019 року не відповідає вимогам пунктів 7.1 та 7.3 Методики, оскільки відповідач не довів, а суди попередніх інстанцій не встановили, що протягом цього періоду існував ринок зі сталою структурою, а також не обґрунтував наявності підстав, наведених у пункті 7.3 Методики, для визначення часових меж ринку тривалістю менше одного року, а саме: чотири місяці, починаючи із першого ж дня зміни його моделі. Отже, АМК при ухваленні оспорюваного рішення порушив пункти 7.1 та 7.3 Методики.

За доводами скаржника, за змістом поняття «часових меж», яке міститься у пунктах 1.3, 7.1 Методики вирішальним для їх визначення є сталість структури ринку, яка в першу чергу пов`язана зі стабільністю співзалежності попиту (бажанням та можливістю придбати товар) і пропозицією (бажанням та можливістю реалізувати товар). Визначені Комітетом часові межі обумовлені наявністю сталої структури ринку, на якому відсутні будь-які відхилення між попитом та пропозицією на електричну енергію в межах територіальної зони Бурштинівського енергетичного острова. Закон України «Про ринок електричної енергії» змінив порядок ведення господарської діяльності, що спричинило виникнення нового ринку, починаючи саме з 01.07.2019. У подальшому, з листопада 2019 року відбулася технологічна зміна мереж, зокрема, збільшено пропускну спроможність міждержавних перетинів в 1,4 рази відносно попередніх періодів.

Верховний Суд зазначає, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів для такого відступлення.

Верховний Суд вважає за необхідне у даній справі звернутися до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 та у постановах Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 910/8091/20, від 24.06.2021 у справі № 914/2614/13, такого змісту: «з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання».

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Водночас, Комітетом у касаційній скарзі у контексті приписів пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України не наведено вагомих і достатніх аргументів, які б свідчили про обґрунтованість необхідності відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.09.2023 зі справи № 910/3215/21, а саме: не доведено наявності причин для такого відступу (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення; зміна суспільного контексту).

Верховний Суд, виходячи з наведених вище мотивів і міркувань у цій постанові, дійшов висновку стосовно відсутності вмотивованої, обґрунтованої необхідності для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.09.2023 у справі № 910/3215/21.

Фактично у касаційній скарзі Комітет посилається на встановлені обставини у справі № 910/3214/21 (з урахуванням обставин, встановлених у справі № 910/3215/21 та з посиланням суду на їх преюдиціальність для справи № 910/3214/21), та незгоду з висновками суду попередньої інстанції, які були зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.

Водночас в силу приписів статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання скаржника на те, що висновки Комітету, наведені, зокрема, у касаційній скарзі, підтримав Верховний Суд у постанові від 06.09.2022 зі справи № 910/3214/21, направляючи цю справу на новий розгляд, Суд відхиляє, з огляду на те, що скаржник помилково ототожнює поняття «стала структура» в аспекті застосування Методики та «виникнення нового ринку». Крім того, справа № 910/3214/21 направлялася на новий розгляд з метою здійснення судами, зокрема, перевірки та надання належної оцінки доводам кожної зі сторін у справі не лише щодо наявності чи відсутності монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, а й наявності чи відсутності факту зловживання ним таким становищем. Отже, порушення судами норм процесуального права в аспекті встановлення обставин, що є визначальними і ключовими у справі у вирішенні цього спору стало підставою для скасування судових рішень попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, та підстави, які могли б свідчити про мотивовану необхідність для відступу від правового висновку Верховного Суду (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення; зміна суспільного контексту), а також для скасування оскаржуваного судового рішення, відсутні.

Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві АТ «ДТЕК Західенерго» на касаційну скаргу у тій його частині, яка узгоджується з викладеним у цій постанові.

Водночас посилання АТ «ДТЕК Західенерго» у відзиві на касаційну скаргу на відсутність у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/3215/21 (в її пунктах 128-135) висновків Верховного Суду відхиляються Судом, оскільки наведена постанова містить, зокрема, висновки щодо застосування пунктів 7.1 та 7.3 Методики в подібних правовідносинах.

Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Верховний Суд з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування судового рішення попередньої інстанції - відсутні.

Судові витрати

Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд залишає касаційну скаргу Комітету без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 у справі № 910/3214/21- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова