ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3300/23

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Київська обл., Бориспільський р-н., с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», Київська обл., м. Бориспіль-7

про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» №35-28/7-129 від 26.09.2023 (вх. №2799/23 від 30.10.2023) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №02.5-14/1-298 від 25.07.2018 року про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю у сумі 30001,50 грн., з яких 20968,38 грн. основного боргу, 7567,78 грн. пені, 472,24 грн. 3% річних та 993,10 грн. інфляційних втрат.

Оскільки, ціна позову у справі №911/3300/23 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня 2023 року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3300/23 за правилами спрощеного позовного без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

До суду від відповідача через «Електронний суд» надійшов відзив б/н від 20.11.2023 року.

До суду від позивача через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив б/н від 24.11.2023 року.

До суду від відповідача через «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 29.11.2023 року.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (за договором балансоутримувач) та Товариством обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (за договором орендар) 25.07.2018 року укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 02.5-14/1-298 (далі - Договір), відповідно до умов пп. 1.1.1, п. 1.1 (у редакції Додаткової угоди №1 від 21.03.2019) якого, у зв`язку з наданням Орендарю в строкове платне користування частини нежитлового приміщення №220, площею 4,15 кв.м., на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D», для розміщення сервісного центру з надання додаткових послуг щодо підвищення рівня обслуговування пасажирів (офісне приміщення), (далі - Майно або приміщення) Балансоутримувач надає, а Орендар отримує та оплачує послуги за вартостями зазначеними в Таблиці №1 Договору, а саме, постачання теплової енергії 2080,00 грн. (за 1 Гкал); забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника 42,00 грн. (за місяць); вода, використана для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно 3,00 грн. (за місяць); прибирання та вивезення твердих побутових відходів 110,00 грн. (за 1 куб.м.).

Відповідно до п. 1.1.2 Договору, Балансоутримувач забезпечує технічну можливість для під`єднання обладнання Орендаря до електричних мереж Балансоутримувача з метою передачі Орендарю електричної енергії, а Орендар відшкодовує витрати Балансоутримувача за цінами (тарифами), встановленими уповноваженими органом державної влади (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, далі - НКРЕКП). Відшкодування вартості спожитої електричної енергії - до встановлення електролічильника розрахунковим шляхом за 212 кВт/год.

Згідно п. 1.1.3 Договору, Орендар щорічно сплачує Балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду Майна. Сплата відбувається в термін, визначений п.2.2.2 Договору. Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (п.1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, сплата за Послуги, вказані в Таблицях №1 та №2, здійснюється Орендарем з 30.05.2018 (дати підписання Акту приймання-передачі орендованого майна від 30.05.2018 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2103 від 23.05.2018). Розмір оплати за Послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом Послуг в період їх надання, якості Послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України (п. 1.4 Договору).

Згідно п. 1.9 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 21.03.2019 до Договору), вартість (ціна) Послуг може змінюватись у разі зміни витрат Балансоутримувача, пов`язаних з наданням цих Послуг, та інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Балансоутримувач зобов`язаний повідомити Орендаря у письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням, електронною поштою або вручити уповноваженій особі під підпис) не пізніше, ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до введення їх в дію, а Орендар зобов`язаний прийти їх для розрахунків. Даний лист буде вважатися невід`ємною частиною Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних дій щодо внесення змін в Договір. Якщо Орендар не приймає нову вартість, про це він письмово повинен повідомити Балансоутримувача до дня введення в дію нової вартості. В такому разі, Балансоутримувач має право розірвати Договір в односторонньому порядку з дати введення в дію нової вартості Послуг. Балансоутримувач інформує Орендаря про розірвання Договору листом, який буде вважатися невід`ємною частиною Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо розірвання Договору.

Пунктом 2.2.2 Договору встановлено, що Орендар щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії Балансоутримувача Рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на сплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання Рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 10 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється Орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий Балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами. Акт підписується керівниками Сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту Орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих Послуг.

Відповідно до п. 2.2.6 Договору, Орендар зобов`язаний щомісяця за Графіком зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль» (Додаток №1), знімати показники приладів обліку та надавати письмовий звіт в службу головного енергетика Балансоутримувача (тел./факс: ) до 20 числа кожного місяця. Зразок Звіту про використання електроенергії (Даток №2). В разі ненадання звіту про використані енергоносії, сплата за спожиту Орендарем енергію та воду визначається згідно пункту 3 Графіку зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль» (Додаток №1). Раз на півроку представник Балансоутримувача у присутності представника Орендаря проводить контрольне зняття показників лічильників, про що складається акт, та направляється на затвердження Орендарю. Якщо протягом 10-ти календарних днів Акт про контрольне зняття показників лічильників не буде повернутий Балансоутримувачу, він вважається підписаним Сторонами.

Згідно п. 2.1.6 Договору, Балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти Орендарю рахунок-фактуру за надані Послуги за звітний місяць та складати Акт приймання-здачі виконаних Послуг (далі - Акт), який є контрольним та звітним документом Сторін щодо надання-отримання Послуг та їх якості.

У п. 6.1 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 22.04.2021 включно. Датою укладання Договору вважається пізніша дата, якщо Договір підписувався Сторонами окремо.

Позивачем повідомлено відповідача про зміну вартості послуг листами: від 15.05.2019 №19-22/1-622; від 13.12.2019 №19-22/1-1827; від 27.10.2021 №25-22/1-11; від 04.01.2022 №19-22/1-218; від 29.07.2022 №04-22/2-35; від 29.11.2022 №04-22/2-80; - 29.12.2022 №04-22/2-106; від 30.12.2022 №37-22-350; від 31.03.2023 №25-22/1-246; від 05.06.2023 №04-22/2-43; від 28.06.2023 №04-22/2-50; від 31.07.2023 №04-22/2-65; від 18.08.2023 №04-22/2-73.

Як зазначено позивачем, відповідно до листа від 27.10.2021 №25-22/1-11 змінено назву послуги, а саме, «Постачання теплової енергії» змінено на «Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії».

Як зазначено позивачем, на виконання п. 2.1.6 Договору та на підставі відомостей споживання електроенергії сторонніми організаціями через мережі БП МА «Бориспіль», звітів про об`єми збирання та перевезення побутових відходів і великогабаритних відходів з території ДП МА «Бориспіль» ТОВ «Фірма Володар-Роз» та відомостей про споживання теплової енергії субспоживачами ним виставлено відповідачу рахунки-фактури для оплати за отриманні послуги у період з лютого 2022 по липень 2023, а саме, №898/73 від 28.02.2022, №897/126 від 28.02.2022, №898/130 від 30.04.2022, №897/229 від 30.04.2022, №898/140 від 30.04.2022, №897/230 від 30.04.2022, №898/215 від 31.05.2022, №897/376 від 31.05.2022, №898/237 від 30.06.2022, №897/470 від 30.06.2022, №898/264 від 31.07.2022, №897/581 від 31.07.2022, №898/277 від 31.08.2022, №897/701 від 31.08.2022, №898/298 від 30.09.2022, №897/846 від 30.09.2022, №897/800 від 12.09.2022, №898/323 від 31.10.2022, №897/916 від 31.10.2022, №898/353 від 30.11.2022, №897/1002 від 30.11.2022, №897/1115 від 31.12.2022, №898/395 від 31.12.2022, №898/340 від 29.11.2022, №898/384 від 29.12.2022, №898/11 від 31.01.2023, №897/63 від 31.01.2023, №898/23 від 31.01.2023, №897/122 від 28.02.2023,№898/38 від 28.02.2023, №897/226 від 31.03.2023, №898/53 від 31.03.2023, №898/69 від 30.04.2023, №897/322 від 30.04.2023, №897/421 від 31.05.2023, №898/84 від 31.05.2023, №897/503 від 30.06.2023, №898/101 від 30.06.2023, №897/551 від 30.06.2023, №897/694 від 31.07.2023, №898/125 від 31.07.2023 на загальну суму 20968,38 грн.

Позивачем зазначено, що більшість рахунків-фактур та актів приймання-здачі виконаних послуг та коригувальні акти надіслані відповідачу в електронному вигляді та підписані за допомогою ЕЦП через ПЗ Me.Doc. Більшість рахунків-фактур та відповідні акти прийому-здачі наданих послуг передані представнику ТОВ «Аерохендлінг» під підпис згідно з реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів у двох примірниках для підпису та не повернулись позивачу. Також, рахунки-фактури та Акти прийому-здачі наданих послуг направлені на електронну пошту відповідача.

Позивач вважає, що враховуючи п.2.2.2 Договору, Акти вважаються підписаними сторонами. Однак, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач не оплатив надані послуги за період лютий 2022 - липень 2023 та компенсацію земельного податку у 2022-2023р.р., у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у сумі 20968,38 грн., що також підтверджується бухгалтерською довідкою ДП МА «Бориспіль».

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначив, що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та закриттям повітряного простору відповідач не здійснює діяльність щодо перевезення пасажирів в межах України. Факт неможливості здійснення відповідачем діяльності підтверджується наказом про призупинення господарської діяльності та звітністю щодо обсягу реалізованих послуг. Основним видом господарської діяльності відповідача є допоміжне обслуговування повітряного транспорту. Користування орендованим приміщенням фактично зупинилося, а отже, споживання у ньому комунальних послуг повністю припинилося та не може відновитися до повного відновлення виробничої діяльності ДП «МА «Бориспіль» та відкриття повітряного простору України для цивільних користувачів. У відповідача відсутній безперешкодний доступ до орендованого приміщення та терміналу «D» МА «Бориспіль» у зв`язку із тим, що аеропорт є стратегічно важливим об`єктом і доступ до його приміщень обмежений. Зазначене підтверджується, тим, що для отримання тимчасового доступу до орендованих на території терміналу «D» приміщень відповідач звертався із запитами до ДП «МА «Бориспіль», відділення поліції №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області та батальйону тактичної групи А з проханням отримати доступ до орендованих на території терміналу «D» приміщень в обмежений проміжок часу з виробничою необхідністю, а саме, для перевірки стану приміщень та засобів виробництва, підтримки у справному стані виробничого обладнання, спеціальної техніки та виконання супутніх робіт у виробничих приміщеннях, тощо. Додатковим підтвердженням того факту, що приміщення не використовувалося працівниками ТОВ «Аерохендлінг» в спірний період є Наказ Генерального директора ТОВ «Аерохендлінг» №29 від 31.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів». Відсутністю доступу до аеропортів пояснюється і звільнення від сплати орендної плати орендарів, що орендують приміщення на території аеропортів, введене Кабінетом Міністрів України. Відповідач протягом спірного періоду неоднор

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, судом встановлено, що даний правочин за своєю правовою природою є договором з надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем за період з лютого 2022 року по липень 2023 року надано відповідачу послуги на загальну суму 20968,38 грн. грн., що підтверджується складеними актами приймання-здачі виконаних послуг, а також, виставленими рахунками-фактурами, копії яких долучено до матеріалів справи.

З наявних у матеріалах справи копій реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів вбачається, що частина актів приймання-здачі виконаних послуг, а також, рахунків-фактур отримувались відповідачем безпосередньо в бухгалтерії балансоутримувача, як передбачено пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору.

Рахунки-фактури та акти виконаних робіт, що не були отримані відповідачем направлені позивачем відповідачу через програму документообігу M.E.Doc та на електронну пошту відповідача, зазначену в Договорі, що підтверджується роздруківками доданими до матеріалів справи.

Згідно пп. 2.2.2 п. 2 Договору, орендар зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 10 число кожного місяця незалежно від дати їх фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 робочих днів Акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

За умовами Договору, акт приймання-здачі виконаних послуг є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач не надав суду доказів своєчасного подання вмотивованих відмов від підписання актів здачі-приймання робіт суд дійшов висновку, що вказані акти, у відповідності до пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору вважаються, підписаними сторонами.

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України та пп. 2.2.1, 2.2.2 п. 2 Договору, відповідач повинен оплатити надані йому, відповідно до вказаних актів та рахунків-фактур за період з лютого 2022 року по липень 2023 року, послуги у сумі 20968,38 грн.

Відтак, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по оплаті наданих позивачем послуг на момент розгляду справи настав. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано надання позивачем послуг за Договором відповідно до актів приймання-здачі виконаних послуг на загальну суму 20968,38 грн.

Оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 20968,38 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання послуг позивачем відповідачу документально підтверджено, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 20968,38 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно посилань відповідача, що з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України він не має безперешкодного доступу до приміщення та терміналу «D» міжнародного аеропорту «Бориспіль», а також, не має можливості використовувати орендоване приміщення для ведення господарської діяльності у ньому та за його цільовим призначенням відповідно до Договору оренди № 2103 від 23.05.2018 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.5 Договору встановлено, що при порушенні Балансоутримувачем умов Договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі Послуг, зниження їх якості, Сторони протягом двох календарних днів після порушення складають та підписують Акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні Послуг тощо. Балансоутримувач протягом трьох робочих днів після підписання Акту-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає Орендарю обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій Орендаря вирішуються в суді. Орендар має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії

Підпунктом 2.2.2 п. 2.2 Договору встановлено, що Орендар зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача рахунок, Акт виконаних послуг та раз на рік рахунок на оплату земельного податку згідно з підпунктом 1.1.3 Договору. Сплата рахунку здійснюється Орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт виконаних послуг Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт виконаних послуг не буде повернутий Балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами.

Матеріали справи не містять доказів складення відповідачем актів-претензій та/або направлення на адресу позивача мотивованої відмови від писання актів, як і доказів оплати вартості наданих позивачем послуг.

Доданий відповідачем до відзиву лист ТОВ «Аерохендлінг» від 22.08.2022 №01-12/184 «Щодо зауважень до рахунків-фактур та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за договорами про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг» не є належним доказом ненадання балансоутримувачем послуг за Договором №02.5-14/1-298, оскільки, вказаним договором визначено порядок та строки як для складання актів-претензій, так і для подання вмотивованої відмови від підписання актів здачі-приймання наданих послуг.

У вказаному листі відповідач, висловлюючи свою незгоду з нарахуванням балансоутримувачем вартості послуг за Договором №02.5-14/1-298, в якості єдиної підстави вказував на введення воєнного стану на території України, як на причину, через яку ним не використовується спірне орендоване приміщення.

Так, згідно пп.2.2.15 Договору, у разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення Орендарем орендованого майна, останній письмово повідомляє про це службу головного енергетика Балансоутримувача з зазначенням запланованої дати звільнення для зняття останніх показників приладів обліку та припинення передачі електричної енергії. Після чого, представник Балансоутримувача знімає останні показники засобів обліку, припиняє передачу електричної енергії та Сторони підписують Акт відключення електроустановки від діючої електромережі.

Стверджуючи про неможливість користування орендованим приміщенням та відсутність споживання послуг у такому приміщенні, відповідач, у відповідності до пп.2.2.15 Договору, письмово не повідомляв службу головного енергетика позивача про припинення споживання електричної енергії, що додатково свідчить про надання послуг, зокрема, постачання електричної енергії.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених Договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладання Договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з Сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених Договором, на період їх дії (далі Форс-мажор).

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за Договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу Сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання Форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну Сторону права посилатись на Форс-мажор у майбутньому.

Достатнім доказом дії Форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або іншого вповноваженого органу (п.5.4 Договору).

У ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» зазначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Також, в ній визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) це документ, за затвердженими президією Торгово-промислової палати України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим регламентом.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 вищезазначеного Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 зазначено, форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом» та «Також, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Таким чином, сертифікат видається заінтересованому суб`єкту господарювання на підставі його звернення, а іншого порядку засвідчення форс-мажорних обставин чинним законодавством України не визначено.

Матеріали справи не містять сертифікату Торгово-промислової палати України чи уповноважених регіональних торгово-промислових палат, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин, які впливають на можливість виконання зобов`язань відповідача за Договором №02.5-14/1-298. Також, матеріали справи не містять доказів повідомлення про настання форс-мажорних обставин, які настали для відповідача та безпосередньо вплинули на виконання його обов`язків.

Так, відповідно до пп. 4-2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розташоване в аеропортах державної форми власності, починаючи з 24.02.2022 і до моменту відновлення авіаційної діяльності таких аеропортів. У той же час, дія договорів оренди державного майна не припиняється, а відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази припинення чи розірвання договору оренди спірного приміщення, суд дійшов висновку, що відповідач продовжує орендувати спірне приміщення та не обмежений у своїх правах на використання даних приміщень.

При цьому, суд враховує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» застосовується до договорів оренди державного майна щодо звільнення орендарів від орендної плати. При цьому, суд зазначає, спірні послуги - не орендна плата, а вартість послуг, що надані для утримання приміщень відповідача, від сплати яких відповідач не звільнений, які фактично надаються і необхідність надання яких обумовлена самим фактом отримання приміщень у користування, при цьому, їх обсяг та, відповідно, вартість корелюється з обсягами фактичного споживання, відтак, враховує стан господарської діяльності відповідача.

Посилання відповідача на обмежене користування орендованим приміщенням, без підтвердження цієї обставини належними доказами, зокрема, письмової відмови в допуску до орендованого приміщення, не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань за Договором №02.5-14/1-298, у тому числі - в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг.

Листування відповідача з Київською митницею щодо передачі товарів Збройним Силам України також не спростовує обов`язку відповідача здійснити оплату за надані послуги за діючим Договором.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 7567,78 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою, з урахуванням періодів нарахування та часткових оплат, згідно виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п.4.2 Договору, Орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за Договором

Заперечуючи проти стягнення пені відповідач зазначає, що відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, що набрав чинності 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Отже, на спірні правовідносини не розповсюджується дія вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII.

Крім того, згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Водночас, вказана Постанова стосується населення, а не юридичних осіб, а тому, не може бути застосована в спірних правовідносинах.

При цьому, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять повідомлення відповідача про неможливість виконання умов Договору, як це передбачено розділом 5 Договору, як і не містять доказів розірвання спірного Договору у зв`язку із тривалістю форс-мажору більше ніж 30 календарних днів.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки, умовами Договору сторонами узгодили нарахування пені з вказівкою на період, включаючи день оплати, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено розрахунок пені за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Водночас, перевіряючи правильність розрахунку пені, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що при розрахунку строків прострочення виконання зобов`язань, позивачем не було враховано, що граничні строки оплати зобов`язань, зокрема, 20.03.2022, 20.08.2022, 20.11.2022, 20.05.2023, 20.08.2023 припадали на вихідні дні, а тому, при розрахунку строків прострочення виконання зобов`язань за вказані періоди суд, керуючись ч. 5 ст. 254 ЦК України, виходив з наступних періодів: з 22.03.2022 по 19.09.2023, з 23.08.2022 по 19.09.2023, з 22.11.2022 по 19.09.2023, 23.05.2023 по 19.09.2023, 22.08.2023 по 19.09.2023.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом в межах позовних вимог з урахуванням ст.ст. 253, 254 ЦК України, розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою складає 7560,40 грн., є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 472,24 грн. 3% річних та 993,10 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою з урахуванням періодів нарахування, згідно виконаного ним розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом в межах позовних вимог з урахуванням ст.ст. 253, 254 ЦК України, розмір 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за кожним рахунком-фактурою складає 471,68 грн., є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Розмір інфляційних втрат, розрахований відповідачем у сумі 993,10 грн. є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо клопотання відповідача про зобов`язання позивача надати відповіді на питання, поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

У відповіді на відзив позивач щодо запитань, поставлених відповідачем у відзиві на позов зазначає, що поставлені питання не спростовують позовних вимог, не свідчать про відсутність порушень договірних зобов`язань зі сторони відповідача, не стосуються предмету спору, а також, зміст відповіді на відзив спростовує доводи відповідача у відзиві на позов, які є аналогічними заданим питанням, тому надання відповідей на поставлені питання, на думку позивача, є недоцільним.

Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для відмови у наданні відповідей, тому, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зобов`язання позивача надати відповіді на поставлені у відзиві на позов питання.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

У позовній заяві позивач також просив суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду в розмірі 200,00 грн.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Водночас, для розподілу витрат на здійснені поштові послуги, необхідною умовою згідно п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, якою регламентовано порядок компенсації, є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат (висновок, викладений у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).

На підтвердження оплати поштових послуг в матеріалах справи наявний опис вкладення на ім`я ТОВ «Аерохендлінг» про відправку копії позовної заяви з додатками та фіскальний чек від 27.10.2023 року на суму 37,99 грн.

З огляду на викладене, суд включає до судових витрат у справі витрати позивача на здійснення поштових послуг у розмірі 37,99 грн. та у відповідності до частини 9 ст. 129 ГПК України покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-1, «БОРИСПІЛЬ» Міжнародний державний аеропорт, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) 20968 (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 38 коп. основного боргу, 7560 (сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 40 коп. пені, 471 (чотириста сімдесят одну) грн. 68 коп. 3% річних, 993 (дев`ятсот дев`яносто три) грн. 10 коп. інфляційних втрат, 2683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 29 коп. витрат по сплаті судового збору та 37 (тридцять сім) грн. 99 коп. витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць