ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 Справа № 914/3319/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Кобилецького Ігоря Михайловича

про стягнення 41616,35 грн

представники сторін не викликались.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина" до відповідача Фізичної особи-підприємця Кобилецького Ігоря Михайловича про стягнення 41616,35 грн, з яких 33592,00 грн - сума основного боргу, 3408,90 грн - пеня, 3359,20 грн - штраф та 1256,25 грн - 15% річних.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив таке.

25.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Кобилецьким Ігорем Михайловичем (покупець) укладено договір поставки товарів з використанням пластикових електронних паливних карт №ГТС-5/1/2023, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передавати у власність покупця товари на АЗС з використанням ЕПК, а покупець зобов`язується приймати у власність товари та повністю оплачувати їх вартість (ціну), в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.2. договору, продавець поставляє покупцю товари на таких умовах: EXW - адреса АЗС, відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року.

Згідно з пунктами 4.1. та 4.2. договору, ціна на товари за цим договором формується на момент його відпуску по ЕПК покупця й дорівнює ціні, що встановлена продавцем на дату відпуску товару по безготівковому розрахунку по передоплаті. Ціна (вартість) товарів, які відпускаються (передаються) продавцем покупцеві в рамках та на підставі цього договору (надалі також - ціна товарів) і яка підлягає оплаті покупцем, зазначається продавцем у видаткових накладних або актах приймання-передачі або чеках терміналів.

Пунктами 5.1. та 5.1.1. договору передбачено, що сплата вартості товарів здійснюється на умовах 100% попередньої оплати від вартості товару (тобто до моменту фактичного отримання товару), шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця, зазначений в реквізитах цього договору. Сторони можуть погодити інші умови сплати вартості за товар, про що укладається додаткова угода до даного договору.

Відповідно до пункту 6.1. договору, відпуск (передача) товарів покупцю (його довіреній особі) здійснюється при використанні ЕПК та при умові повідомлення/введення правильного коду доступу до ЕПК. У разі виходу із ладу обладнання, фіксувати всі факти відпуску товару у відомості про відпуск товару з АЗС.

Згідно з пунктом 6.2. договору, передача (відпуск) товарів відбувається безпосередньо на АЗС. Право власності на товари, отримані в рамках та на підставі цього договору, переходить до покупця в момент їх безпосереднього отримання на АЗС покупцем (його довіреними особами), підтвердженням чому виступають дані Процесингового центру продавця, або чеки терміналів, що формуються безпосередньо в момент фактичного отримання товарів на АЗС, або видаткові документи, що формуються згідно даних за відповідний період, але не пізніше останнього дня поточного місяця.

Пунктом 7.4.2. договору передбачено, що покупець зобов`язаний здійснювати повну та своєчасну оплату за товари, у відповідності до умов цього договору.

Згідно з пунктом 7.4.7. договору, покупець зобов`язаний підписувати з продавцем за цим договором акти звірки взаєморозрахунків; або ж направити свої мотивовані зауваження до акту звірки взаєморозрахунків. У випадку не надіслання продавцю підписаних актів звірки взаєморозрахунків або мотивованих зауважень до таких актів-продавець має право вважати, що зі сторони покупця будь-які претензії відсутні й акт звірки взаєморозрахунків вважаються підписаним обома сторонами належним чином.

Відповідно до пункту 8.2. договору, покупець, як сторона, що неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання (зокрема несвоєчасно розраховується за поставлений товар) за цим договором, повинна сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми неналежно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочення виконання зобов`язання (тобто за кожен день неперерахування цієї суми), а у випадку непогашення грошової заборгованості протягом більш ніж 5 робочих днів з моменту виникнення такої заборгованості, покупець зобов`язаний додатково (окрім пені) сплатити продавцю штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми неналежно виконаного грошового зобов`язання.

Пунктом 8.4. договору передбачено, що сплата пені та/або штрафу (неустойки) не звільняє винну сторону від обов`язку повністю відшкодувати протилежній стороні усі збитки, завдані невиконанням (неналежним виконанням) своїх грошових зобов`язань за цим договором. При цьому винна сторона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 15% річних, за весь час прострочення оплати. Неустойка (пеня, штраф) підлягають стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

25.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Кобилецьким Ігорем Михайловичем (покупець) укладено додаткову угоду до договору №ГТС-5/1/2023 від 25.01.2023, відповідно до пункту 1 якої сторони домовилися викласти пункт 5.1. договору в наступній редакції:

« 5.1. Сплата вартості товарів здійснюється на умовах 100% оплати протягом 7 (семи) днів з моменту фактичного отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця, зазначений в реквізитах цього договору».

Як вказано у позовній заяві, 31.07.2023 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 33592,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №5815 від 31.07.2023, однак, як стверджує позивач, відповідачем не було здійснено розрахунків за поставлений товар.

Крім того, згідно акту звірки взаєморозрахунків за липень 2023 року підписаного сторонами станом на 31.07.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 33592,00 грн.

12.09.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про сплату боргу №12/09/1 від 12.09.2023 (трекінг поштового відправлення з ідентифікатором 233). В претензії позивач вимагав виконання вимоги щодо сплати заборгованості по договору у повному обсязі протягом 5 днів з моменту отримання даної претензії.

Відповідач отримав вказану претензію 18.09.2023, однак, як стверджує позивач, станом на 06.11.2023 він не отримував відповіді на претензію №12/09/1 від 12.09.2023, вмотивованих зауважень або заперечень щодо претензії та заборгованості відповідачем не було надано.

Крім того, як зазначено у позовній заяві, 12.09.2023 на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено претензію. При цьому 12.09.2023 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла відповідь, і змісту якої вбачається, що з 19.09.2023 на рахунок відповідача будуть надходження коштів, після чого відповідач одразу погасить заборгованість перед позивачем.

Однак, як стверджує позивач, відповідач заборгованість в розмірі 33592,00 грн не сплатив. У зв`язку з наведеним, позивач на підставі пунктів 8.2. та 8.4. договору, а також керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 3408,90 грн - пені, 3359,20 грн - штрафу та 1256,25 грн - 15% річних.

Таким чином, враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 41616,35 грн, з яких 33592,00 грн - сума основного боргу, 3408,90 грн - пеня, 3359,20 грн - штраф та 1256,25 грн - 15% річних.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити з таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 25.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Кобилецьким Ігорем Михайловичем (покупець) укладено договір поставки товарів з використанням пластикових електронних паливних карт №ГТС-5/1/2023, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передавати у власність покупця товари на АЗС з використанням ЕПК, а покупець зобов`язується приймати у власність товари та повністю оплачувати їх вартість (ціну), в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі.

25.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Кобилецьким Ігорем Михайловичем (покупець) укладено додаткову угоду до договору №ГТС-5/1/2023 від 25.01.2023, відповідно до пункту 1 якої сторони домовилися викласти пункт 5.1. договору в наступній редакції:

« 5.1. Сплата вартості товарів здійснюється на умовах 100% оплати протягом 7 (семи) днів з моменту фактичного отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця, зазначений в реквізитах цього договору».

Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковою накладною №5815 від 31.07.2023 на суму 33592,00 грн. Як стверджує позивач та як вбачається з матеріалів справи, сума основного боргу становить 33592,00 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно акту звірки взаєморозрахунків за липень 2023 року підписаного сторонами станом на 31.07.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 33592,00 грн.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 33592,00 грн основного боргу є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем, з огляду на що підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності із статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3408,90 грн - пені, 3359,20 грн - штрафу є обґрунтовані, з огляду на що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, пунктом 8.4. договору передбачено, що сплата пені та/або штрафу (неустойки) не звільняє винну сторону від обов`язку повністю відшкодувати протилежній стороні усі збитки, завдані невиконанням (неналежним виконанням) своїх грошових зобов`язань за цим договором. При цьому винна сторона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 15% річних, за весь час прострочення оплати. Неустойка (пеня, штраф) підлягають стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Перевіривши розрахунок 15% річних, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 15% річних в розмірі 1256,25 грн є обґрунтована, з огляду на що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 41616,35 грн, з яких 33592,00 грн - сума основного боргу, 3408,90 грн - пеня, 3359,20 грн - штраф та 1256,25 грн - 15% річних.

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2963 від 06.11.2023.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кобилецького Ігоря Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Рітейл Галичина" (79005, місто Львів, вулиця Руставелі Ш., будинок 26, офіс 2, приміщення 1, ідентифікаційний код 42501985) 33592,00 грн - основного боргу, 3408,90 грн - пені, 3359,20 грн - штрафу, 1256,25 грн - 15% річних та 2684,00 грн - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.