ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

22.01.2024м. ХарківСправа № 922/120/23

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

розглянувши клопотання представника боржника про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу у справі №922/120/23 та заяву про скасування судового наказу у справі №922/120/23, виданого за заявою

заявника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ідентифікаційний код 41084239)
до боржника Фізичної особи-підприємця Тімагіної Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 11 755,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

06.01.2023 до Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Тімагіної Ірини Анатоліївни боргу у сумі 11 755,01 грн, який складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 149,09 грн та суми прострочених платежів по процентах - 3 605,92 грн, який виник на підставі письмового договору № 002467-ХВ1 про надання фінансового кредиту від 28.01.2019.

Відповідно до ст. 156 ГПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються боржнику за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 156 ГПК України, копію судового наказу від 09.01.2023 у справі №922/120/23 разом з копією заяви стягувача про видачу судового наказу та доданими до неї документами було надіслано судом боржнику 09.01.2023 рекомендованим листом із повідомленням про вручення за №800 на зазначену у заяві про видачу судового наказу адресу місце проживання боржника, відомості про яку містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61045, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 8, кв. 1-а.

Проте, копія судового наказу разом з копією заяви стягувача про видачу судового наказу та доданими до неї документами не було вручено боржнику та повернулися до суду з відміткою відділення пошти від 23.01.2023 про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Отож, в силу ч. 4 ст. 156, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем отримання боржником копії судового наказу є 23.01.2023.

18.01.2024 на електронну пошту суду від представника боржника - адвоката Стєбєлєва А.М. надійшла заява, яку зареєстровано 19.01.2024 за вх.№1696, про скасування судового наказу у справі №922/120/23 разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування вказаного судового наказу, в обгрунтування яких зазначено, що копію судового наказу боржник не отримала, про його існування дізналась 18.01.2024 через електронне повідомлення від електронного застосунку "ДІЯ". Із заявленими вимогами боржник не згодна повністю, оскільки вважає, що всі грошові зобов`язання за укладеним договором № 002467-ХВ1 про надання фінансового кредиту від 28.01.2019 було виконано належним чином, сплив строк позовної давності щодо позовних вимог та вважає, що вимоги мають пред`являтися в цивільному судочинстві у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності боржника з 07.02.2020.

Суд, розглянувши клопотання боржника про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу від 08.01.2023 у справі № 922/120/23 та заяву про скасування вказаного судового наказу вважає за необхідне задовольнити їх виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 157 ГПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.

Як вказано вище, днем отримання боржником копії судового наказу є 23.01.2023.

Отже, боржник згідно вимог ч. 1 ст. 157 ГПК України мав подати до суду заяву заяву про скасування судового наказу не пізніше 07.02.2023.

Боржник подав заяву про скасування вказаного судового наказу 18.01.2024, тобто після спливу строку для її подання.

Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.

Судовий наказ від 08.01.2023 у справі №922/120/23 набрав законної сили 14.02.2023.

Боржник разом із заявою про скасування судового наказу надіслав до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу.

Суд зазначає, що згідно з стаття 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом.

Відповідно до положень ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 року).

Дослідивши доводи боржника щодо скасування судового наказу у справі №922/120/23, зокрема, що вказаний судовий наказ боржником не отримано та про його існування боржник дізнався із застосунку "Дія" лише 18.01.2024, зважаючи на недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін, суд вважає за необхідне поновити строк на подання вказаної заяви про скасування судового наказу у справі №922/120/23.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ГПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 ГПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 цього Кодексу.

Суд зазначає, що згідно приписів частин 1, 2 статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, істотною особливістю розгляду справ у порядку наказного провадження є відсутність спору.

Подану боржником заяву про скасування судового наказу, суд розцінює як незгоду зі стягнутою за судовим наказом сумою заборгованості, а тому вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які мають спірний характер.

Ураховуючи вищевикладене та те, що судом не виявлено підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника боржника про скасування судового наказу у справі №922/120/23.

Водночас, суд зазначає, що приписами п. 16 ч. 1 ст. 20, ч. ч. 1, 3 ст. 147 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

З аналізу вказаних норм слідує, що процедура наказного провадження з формальними і чіткими межами дослідження матеріалів заяви застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, якими є юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно зі ст. 58, 59 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Водночас, ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як слідує з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність фізичної особи-підприємця Тімагіної Ірини Анатоліївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) припинено 12.04.2021 за власним рішенням, номер запису: 001239859.

З огляду на вказане, заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" вимога про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з фізичної особи-підприємця Тімагіної Ірини Анатоліївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), діяльність якої припинена до звернення стягувача до суду 06.01.2023 з даною заявою про видачу судового наказу, не відповідає приписам п. 16 ч. 1 ст. 20, ч. ч. 1, 3 ст. 147 ГПК України.

Поряд з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця, а тому процедура наказного провадження, яке має чіткі, формальні межі, що не дозволяють врахувати наведені вище обставини, застосовується виключно до суб`єктів господарювання, а припинення господарської діяльності фізичною особою унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Водночас слід зауважити, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою права і обов`язки останньої за укладеним договором не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, а тому, визначаючись із подальшими заходами за для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати законодавчі приписи у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 118, 119, 154, 156, 157, 158, 234, 235, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника боржника про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу у справі №922/120/23 - задовольнити.

Поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу у справі №922/120/23.

Заяву представника боржника про скасування судового наказу у справі №922/120/23 - задовольнити.

Судовий наказ від 09 січня 2023 року у справі № 922/120/23 скасувати.

Ухвала набрала чинності 22.01.2024 та оскарженню не підлягає.

У разі скасування судового наказу згідно ч.3 ст. 158 ГПК України, заявник не позбавлений права звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалу складено (підписано) 22.01.2024.

Суддя Чистякова І.О.