ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Справа № 902/882/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Кучерява І.П.

відповідача: Куций К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23, ухвалене суддею Яремчук Ю.О., повний текст рішення складено 28.09.2023 р.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" (вул. Айвазовського, буд.10, м. Вінниця, 21022)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" (вул. Соборна, буд. 58, кв.39, м. Гнівань)

про стягнення 3 864 319,43 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" про стягнення 3 864 319,43 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу та 57 964,79 грн витрат зі сплати судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 1 576 609,09 грн суми основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу та 57 964,79 грн витрат зі сплати судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу та 57 964,79 грн витрат зі сплати судового збору.

Листом №902/882/23/6832/23 від 23 жовтня 2023 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.

07.11.2023 до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 14.12.2023 р. о 10:30 год.

04.12.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду надійшла заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції забезпечення проведення якої просить доручити Господарському суду Вінницької області чи Вінницькому міському суду, а у разі відсутності вільних майданчиків для проведення відеоконференції в судах, забезпечити можливість участі представника відповідача поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 р. клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/882/23 - задоволено. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Вінницькому міському суду (місцезнаходження: вул. Грушевського, 17, м.Вінниця, 21018).

05.12.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Бетон Сервіс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 - залишити без змін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2023 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "18" січня 2024 р. об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).

У судовому засіданні 18.01.2023 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті апеляційної скарги. Вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. винесено з дотриманням чинного законодавства тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Бетон Сервіс» залишити без задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Бетон Сервіс» у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції частково незаконним та необґрунтованим, а, відтак таким, що підлягає частковому скасуванню.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 позов задоволено частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку, про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 576 609,09 грн суми основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі. Також, суд першої інстанції вказав, що відповідач не подав до суду належних доказів в спростування позовних вимог позивача що донарахування пені, штрафу, 30 % річних та інфляційних втрат, а тому дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншого учасника справи.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" стверджує, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 року прийняте з порушенням матеріальних та процесуальних норм.

Зокрема, скаржник вважає судове рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ БЕТОН СЕРВІС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД БЕТОН» 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу та 57 964,79 грн витрат зі сплати судового збору, незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що 18 травня 2020 року між ТОВ «КАСКАД-БЕТОН» та ТОВ «ПОДІЛЛЯ БЕТОН СЕРВІС» було укладено договір поставки № 180520/1 за умовами якого Постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність Покупця Товар, а саме: бетон товарний, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у порядку та строки, встановлені договором.

За період з 30.05.2020 по 23.02.2023 включно ТОВ «КАСКАД-БЕТОН» здійснило поставку товару Відповідачу ТОВ «ПОДІЛЛЯ БЕТОН СЕРВІС» на загальну суму 30 526 671,40 грн.

Протягом періоду з 21.12.2020 до 08.05.2023 включно відповідач частково погасив заборгованість за поставлений йому товар, сплативши кошти в загальній сумі 28 950 062,31 грн.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що у разі неповної оплати по виставленому рахунку за партію Товару, наступні платежі зараховуються в порядку черговості: спочатку погашення боргу за минулий рахунок, далі - сплата за наступну партію товару.

З огляду на викладене, загальна сума заборгованості станом на дату подання позову складала 1 576 609,09 грн. та була сплачена відповідачем 08 серпня 2023 року.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що підлягає до стягнення 435 518,59 грн. інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу.

Таким чином стягнута судом сума становить 2 287 710,34 грн., тобто 145% суми основного боргу, що є необґрунтованим та занадто обтяжливим.

При цьому, судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не було обґрунтовано та доведено, що йому були заподіяні збитки у зв`язку із простроченням виконання відповідачем. Відсутність збитків також є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Зважаючи на наведене вище, враховуючи, що стягнута судом першої інстанції сума неустойки в 1,5 рази перевищує основну суму боргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Також судом першої інстанції було стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 57 964,79 грн.

Так, Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 57 964,79 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із судового рішення, загальна сума позовних вимог становила 3 864 319,43 грн., при цьому судом було закрито провадження на суму позовних вимог 1 576 609,09 грн. та стягнуто з Відповідача 2 287 710,34 грн.

Тобто, позовні вимоги Позивача було задоволено лише в частині (59,20%), а, відтак, судовий збір також підлягав відповідному розподілу (зменшенню). Суд першої інстанції таких дій не вчинив, що вказує не незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-бетон" у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що з матеріалів справи вбачається, що, за товар, переданий протягом 2020-2021, відповідач розпочав розраховуватись лише з 22.02.2023.

Оплату товару за рахунком на оплату №158 від 23.02.2022 проведено з 22.02.2023 по 08.05.2023 частково. Тобто, прострочення оплати відповідачем залишку заборгованості у розмірі 1 576 609,09 грн. склало близько 1,5 року.

При цьому, відповідач не виявив бажання знайти порозуміння, претензію проігнорував, і лише після відкриття провадження у справі сплатив тільки суму основного боргу. У апеляційній скарзі, апелянт, стверджуючи про значну суму неустойки, акцентує увагу на сукупній сумі платежів. Водночас, кожна із сум, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання, є меншою від суми основної заборгованості, яка складала 1 576 609, 09 грн.,

Позивач акцентує увагу на тому, що за час прострочення, позивач поніс не лише втрати від інфляційних процесів, а й втрати від зміни вартості товару, яка безпосередньо залежить від курсу іноземної валюти, водночас, відповідач весь цей час неправомірно користувався чужими грошовими коштами. Відтак, помилковим та безпідставним є твердження апелянта про отримання позивачем додаткових прибутків за рахунок отримання неустойки.

Крім того, в усталеної судової практики вбачається, що основним критерієм для зменшення розміру неустойки за ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України є не будь-які обставини, а саме виняткові обставини. Натомість, апелянт не навів жодної виняткової обставини, які стали причиною невиконання стороною своїх зобов`язань. Відповідачем не подано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду клопотання про зменшення розміру неустойки.

Також, відповідачем не доведено невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення. Жодна із сум, нарахованої відповідальності, не перевищує суму основного боргу. Відповідачем не обґрунтовано наявності винятковості випадку у спірних правовідносинах сторін щодо обставин, які спричинили порушення строків, встановлених договором в частині оплати отриманого товару, що визначені у ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення штрафних санкцій судом.

Відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів у розумінні ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язання та причинних наслідків.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат, відсотків річних та штрафу та висновків про закриття провадження в частині стягнення основного суми боргу, яку сплачено відповідачем після відкриття провадження у даній справі.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

18.05.2020 між ТОВ Каскад-Бетон та ТОВ Поділля Бетон Сервіс було укладено договір поставки №180520/1 за умовами якого Постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність Покупця Товар, а саме: бетон товарний, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у порядку та строки, встановлені договором.

Кількість та асортимент кожної партії Товару вказується у замовленнях (заявках) Покупця, прийнятих до виконання Постачальником, визначається в супроводжуючих документах (товарно-транспортних накладних) та (або) у видаткових накладних, які видаються на одну або кілька партій Товару (при умові поставки водному календарному місяці), підписаних уповноваженими представниками сторін, які є невід`ємною частиною даного договору.

Сторони домовились, що товарно-транспортна накладна або видаткова накладна ( разом або кожний документ окремо незалежно один віл одного), що підписані уповноваженими особами сторін, підтверджують факт передачі товару Постачальником Покупцю.

Покупець вправі надати замовлення на поставку на свій вибір: листом, факсограмою. телефонограмою, електронною поштою чи іншим способом (п.п.1.2.,1.3. договору).

Ціна на Товар договірна в залежності від кон`юнктури та цін на ринку, визначається Постачальником в гривнях та узгоджується із Покупцем, фіксується в рахунках.

Розрахунки за поставку по даному договору Товарів проводиться Покупцем шляхом 100% авансування на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставлених ним рахунків.

У разі неповної оплати наданого рахунку, кінцеві розрахунки за поставлений Товар у повному обсязі Покупець зобов`язаний здійснити, у будь-якому разі, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дня виставлення рахунку.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2020 в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між Сторонами. Якщо ні одна із сторін не повідомила про бажання розірвати договір за 1 місяць до дати закінчення строку дії договору, Договір продовжується на кожен наступний календарний рік.

Так, матеріалами справи стверджується, що за період з 30.05.2020 по 23.02.2023 включно ТОВ Каскад-Бетон здійснило поставку товару Відповідачу ТОВ Поділля Бетон Сервіс на загальну суму 30 526 671,40 грн.

Протягом періоду з 21.12.2020 до 08.05.2023 включно відповідач частково погасив заборгованість за поставлений йому товар, сплативши кошти в загальній сумі 28 950 062,31 грн.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що у разі неповної оплати по виставленому рахунку за партію Товару, наступні платежі зараховуються в порядку черговості: спочатку погашення боргу за минулий рахунок, далі - сплата за наступну партію товару.

З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату подання цього позову складає 1 576 609,09 грн, який не заперечується відповідачем.

Враховуючи вище викладене, позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області про стягнення з відповідача 1 576 609,09 грн суми основного боргу, 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені та 315 321,82 грн штрафу.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Частинами 1 та 2 ст.509 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно положень ч.1 ст.692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

18.05.2020 між ТОВ Каскад-Бетон та ТОВ Поділля Бетон Сервіс було укладено договір поставки №180520/1 за умовами якого Постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність Покупця Товар, а саме: бетон товарний, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у порядку та строки, встановлені договором.

Так, матеріалами справи стверджується, що за період з 30.05.2020 по 23.02.2023 включно ТОВ Каскад-Бетон здійснило поставку товару Відповідачу ТОВ Поділля Бетон Сервіс на загальну суму 30 526 671,40 грн.

Протягом періоду з 21.12.2020 до 08.05.2023 включно відповідач частково погасив заборгованість за поставлений йому товар, сплативши кошти в загальній сумі 28 950 062,31 грн.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що у разі неповної оплати по виставленому рахунку за партію Товару, наступні платежі зараховуються в порядку черговості: спочатку погашення боргу за минулий рахунок, далі - сплата за наступну партію товару.

Так, після подання позову до суду відповідачем сплачено суму основного боргу повністю.

Не проведення розрахунку відповідачем в добровільному порядку слугувало підставою звернення позивача з позовом до суду.

З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату подання цього позову складає 1 576 609,09 грн, який не заперечується відповідачем.

Поряд з цим, судами встановлено, що сума основного боргу станом на день подання позову становила 1 576 609,09 грн, що підтверджено матеріалами справи, водночас після подання позову до суду відповідачем було її сплачено 08.08.2023.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, та факт сплати суми основного боргу після подання позову до суду, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 576 609,09 грн суми основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі.

Щодо заявленої до 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 914 865,25 грн пені, 315 321,82 грн штрафу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 30 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунків судами не виявлено помилок.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Поряд з цим, пунктом 6.1. Договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання умов Цього Договору винна Сторона зобов`язана відшкодувати іншій заподіяні таким невиконанням (неналежним виконанням) збитки та сплатити передбачені цим Договором Штрафні санкції. Відшкодування збитків не звільняє винну Сторону від виконання нею зобов`язань за даним Договором.

Відповідно до пункту 6.3. Договору за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення та штраф у розмірі 20% суми заборгованості.

У пункті 6.4. Договору Сторони погодили відповідно до вимог ст. 232 ГК України, що нарахування неустойки, передбачених п.6.3. Договору, не обмежується 6-ти місячним строком, а нараховується і сплачується за увесь час прострочення виконання зобов`язання. За домовленістю сторін, строк позовної давності по даних правовідносинах (включаючи стягнення неустойки) складає 5 років. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання Покупець зобов`язаний сплатити сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також тридцять процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Здійснивши обрахунок штрафу та пені колегія суддів дійшла висновку, що обрахунок здійснено правомірно.

Відповідно позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 914 865,25 грн пені та 315 321,82 грн штрафу є підставними та обгрунтованими.

В той же час, колегія суддів вважає за можливе зменшити нарахування штрафних санкцій до 25% від заявленої суми, а саме в розмірі 228 716,32 грн пені та 78 830,46 грн штрафу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір пені та штрафу до її розумного розміру. (Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2022 р. у справі №903/91/21)

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26 липня 2018 року у справі № 924/1089/17, від 12 грудня 2018 року в справі № 921/110/18, від 14 січня 2019 року в справі № 925/287/18, від 22 січня 2019 року в справі № 908/868/18.

Також слід зазначити, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Водночас, суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року.

З огляду на що, оцінивши доводи сторін, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача, зважаючи на те, що нарахування та стягнення з відповідача пені та штрафу за прострочення грошового зобов`язання має слугувати компенсацією позивачеві негативних наслідків, пов`язаних з порушенням відповідачем умов Договору, а стягнення з відповідача штрафу та пені в повному обсязі призведе до невиправданого та надмірного збагачення позивача (при повному задоволенні, на переконання апелянта, колегії суду, сума санкцій становить 145% боргу, що на переконання суду є надмірним з огляду на те, що відповідачем в добровільному порядку сплачено суму основного боргу), тому виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність передбачених статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України виняткових підстав для застосування дискреційних повноважень суду щодо зменшення заявлених до стягнення пені та штрафу з власної ініціативи до 25 %, тобто про стягнення з відповідача 228 716,32 грн пені та 78 830,46 грн штрафу.

Відповідно приймаючи таке рішення, Північно-західний апеляційний господарський суд змінює судове рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені та штрафу.

З огляду на все вище встановлене в даній судовій справі, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року в справі №902/882/23 підлягає частковому задоволенню, наслідком чого є стягнення з відповідача 25% від заявленої суми пені та штрафу.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Відтак, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати в даному випадку дискреційні повноваження суду щодо зменшення заявлених до стягнення пені та штрафу з власної ініціативи до 25 %, тобто про стягнення з відповідача 228 716,32 грн пені та 78 830,46 грн штрафу.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.4 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вбачає підстави змінити рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 виклавши п. 2 резолютивної частини в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 - задоволити частково.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 19.09.2023 р. у справі №902/882/23 змінити в частині розміру стягнутого штрафу та пені.

Викласти 2 пункт резолютивної частини рішення у наступній редакції.

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" (вул. Соборна, буд. 58, кв.39, м. Гнівань, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" (вул. Айвазовського, буд. 10, м. Вінниця, 21022, ) 435 518,59 грн інфляційних втрат, 622 004,68 грн 30 % річних, 228716,32 грн пені, 78830,46 грн штрафу та 57 964,79 грн витрат зі сплати судового збору.

Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 686 148,93 пені та 236 491,36 грн штрафу."

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" (вул. Айвазовського, буд. 10, м. Вінниця, 21022, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Бетон Сервіс" (вул. Соборна, буд. 58, кв.39, м. Гнівань, ) 20 759,41 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Вінницької області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/882/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "24" січня 2024 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.