РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024Справа № 910/14259/23

За позовом Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 99 295,56 грн.

Суддя Борисенко І. І.

без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (далі - КП "ГІОЦ", позивач) до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління освіти, відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 99 295,56 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на закупівлю № 244-20 від 17.03.2020 в частині сплати вартості наданих у вересні та жовтні 2020 послуг з обробки даних (надання та супроводження програмного забезпечення), внаслідок чого у Управління освіти утворилась заборгованість.

У позові КП "ГІОЦ" просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 98 786,74 грн., пеню у сумі 476,34 грн. та 3 % річних у сумі 32,48 грн., що разом становить 99 295,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що акти наданих у вересні та жовтні 2020 послуг, позивач направив відповідачу лише у серпні 2023, у той час, як Бюджетний рік для їх оплати закінчився 31.12.2020 року. Отже, оскільки вказані акти були направлені позивачем з порушенням умов договору та Бюджетного кодексу України, то на думку відповідача, підстав для оплати цих актів у відповідача немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

03.10.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти доводів відповідача заперечив, вважав їх необґрунтованими, а 13.10.2023 - від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив та інші заяви по суті справи, а також додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 між КП "ГІОЦ" (виконавець) та Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник) був укладений договір № 244-20 на закупівлю ДК 021:2015 код 72310000-1 "Послуги з обробки даних» (надання та супроводження програмного забезпечення), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги, якість яких відповідає діючим нормативно-правовим актам України, а саме - супроводження програмно-апаратного комплексу "Комплексна інформаційно-аналітична система управління фінансово-господарською діяльністю в м. Києві" (КІАС "УФГД" або Система) (п. 1.1, 3.2).

Термін надання послуг - до 31.12.2020, місце надання послуг - вул. Йорданська, буд. 11-А, м. Київ, 04211 (п. 3.1 договору).

Ціна договору становить 1 216 123,20 грн. (п. 4.1 договору).

У пункті 4.3 договору сторони погодили, що розрахунки замовника з виконавцем за надані послуги здійснюються наступним чином: - шляхом безготівкового перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця на підставі узгоджених та підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, у термін до останнього банківського дня місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання замовником відповідного бюджетного фінансування на свій рахунок. У разі затримки бюджетного фінансування замовника, розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 7 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування на свій рахунок, при цьому штрафні санкції до замовника при затримці оплати не застосовуються.

За результатами наданих послуг виконавець до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим оформляє та передає на підписання замовнику акти приймання-передачі наданих послуг. Разом з актами приймання-передачі наданих послуг виконавець надає замовнику податкові накладні.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України виконавець зобов`язується зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 4.5 договору замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту одержання від виконавця актів приймання-передачі наданих послуг, підписує і направляє виконавцю його примірники зазначених актів або надсилає мотивовану відмову в прийманні наданих послуг, що містить перелік недоліків та зауважень.

Виконавець протягом 5-ти робочих днів з дня одержання відмови замовника від приймання наданих послуг, що містить перелік недоліків та зауважень, складає і направляє замовнику два примірника двостороннього акту з переліком недоліків і термінів їх усунення, підписаний зі своєї сторони (п. 4.6 договору).

Відповідно до п. 4.7 договору у випадку непідписання замовником акту(-ів) приймання-передачі наданих послуг у встановлені строки та відсутності мотивованої відмови замовника в прийманні наданих послуг, вважається, що послуги виконавця прийняті без зауважень.

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані виконавцем послуги (п. 5.2.1 договору).

Договір набирає чинності з дня укладання договору та діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків за даним договором - до повного їх виконання сторонами (п. 9.1 договору).

Також у додатку № 1 до договору сторони погодили вартість послуг інформаційно-технологічного супроводження, яка склала 1 216 123,20 грн.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що у вересні та жовтні 2020 позивач надав відповідачу послуги з супроводження КП ГІОЦ програмно-апаратного комплексу КІАС "УФГД", розрахунку банківської плати в дошкільних закладах та друку рахунків на оплату на загальну суму 98 786,74 грн., що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг № 344-17864 від 08.10.2020, № 344-17864 від 08.10.2020 та податковими накладними № 874 від 08.10.2020, № 1015 від 19.10.2020, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказані акти приймання-передачі разом з вимогою № 303-3195 від 10.08.2023 про стягнення заборгованості у сумі 98 786,74 грн. були направлені позивачем на адресу відповідача та отримані останнім 14.08.2023.

У відповідь на вказаний лист, відповідач листом № 10418-2067 від 23.08.2023, посилаючись на ст. 48 Бюджетного кодексу України, повідомив позивача про відсутність бюджетного фінансування у 2023 для оплати наданих у вересні-жовтні 2020 послуг. Отже, на думку відповідача, підстав для оплати цих послуг у відповідача немає.

Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

За приписами ст. 48 Бюджетного кодексу України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, визнається порушенням бюджетного законодавства.

Проте, суд зазначає, що Бюджетним кодексом України, на який посилається відповідач, регулюються відносини, що виникають виключно у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контроль за дотриманням бюджетного законодавства, питання відповідальності за його порушення, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 Кодексу).

Водночас, спеціальні норми вказаного Кодексу не регулюють господарські відносини, які виникають між юридичними особами при укладенні господарських договорів та їх виконанні.

Так, частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У свою чергу, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетним зобов`язанням є будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Тобто, чинне законодавство розрізняє поняття "бюджетне зобов`язання" та "господарське зобов`язання", які відповідач помилково ототожнює.

При цьому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням розпорядником бюджетних коштів відповідача та відсутністю у нього коштів, не звільняють Управління освіти виконати свій обов`язок за договором належним чином та відшкодувати позивачу вартість наданих у вересні-жовтні 2020 році послуг з обробки даних (надання та супроводження програмного забезпечення). Тим більше, що за інші місяці 2020 року, після оспорюваного періоду, надані позивачем послуги за договором № 244-20 від 17.03.2020 були оплачені відповідачем у повному обсязі.

Отже, такі доводи відповідача є необґрунтованими та не свідчать про відсутність обов`язку замовника виконати господарське зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже було встановлено судом, 10.08.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 303-3195 сплатити за надані у вересні-жовтні 2020 послуги на загальну суму 98 786,74 грн. в семиденний строк. Вказана вимога була отримана відповідачем 14.08.2023, проте, відповідач листом від 23.08.2023 відмовив позивачу у сплаті послуг з огляду на відсутність бюджетних коштів.

За таких обставин суд вважає, що строк виконання зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг на указану суму станом на час вирішення даної справи є таким, що настав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки належних доказів оплати наданих у вересні-жовтні 2020 послуг відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з Управління освіти заборгованості у сумі 98 786,74 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочене зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 32,48 грн. за період з 22.08.2023 по 25.08.2023

Суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3% річних судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 32,48 грн - 3% річних підлягають задоволенню, тобто, у сумі, заявленій позивачем.

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 476,34 грн., нараховану за період з 22.08.2023 по 25.08.2023, за прострочення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з п. 6.3 договору, сторони домовились, що за несвоєчасну оплату наданих послуг сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент затримки, від простроченої суми за кожний день затримання платежу до дати погашення боргу.

Проте, відповідно до п. 9.1 Договір набирає чинності з дня укладення договору та діє до 31 грудня 2020року.

Отже, враховуючи приписи п. 9.1 договору, суд дійшов висновку, що у стягненні пені необхідно відмовити, оскільки договір № 244-20 від 17.03.2020 припинив свою дію 31.12.2020, а тому припинилась і дія умови про стягнення пені, яку позивач нарахував за період з 22.08.2023 по 25.08.2023, тобто після закінчення дії договору.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 476,34 грн. визнається судом безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відтак, за наслідками розгляду позову КП "ГІОЦ", суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, та відповідно задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислюваний центр" до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості у сумі 99 295,56 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (4211, місто Київ, вулиця Йорданська, будинок 11а, ідентифікаційний код 37445442) на користь Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислюваний центр" (02192, м. Київ, вул. Космічна, 12-А, ідентифікаційний код 04013755) основний борг у сумі 98 786 (дев`яносто вісім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 74 коп., 3 % річних у сумі 32 (тридцять дві) грн. 48 коп., судовий збір у сумі 2 671 (дві тисячі шістсот сімдесят одна) грн. 12 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 18 січня 2024 року.

Суддя Борисенко І. І.