ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
"23" січня 2024 р. Справа №918/68/24
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 627, 628, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Частиною 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом з`ясовано, що вимога про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 80 000,00 грн згідно Договору поставки № 39656554/2023 від 01.05.2023 року, відповідає змісту ст. 148 ГПК України, а отже суд вважає за можливе її задовольнити.
Щодо вимоги заявника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 господарського процесуального кодексу України).
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником подано копії: договору про надання правничої допомоги № 27/11 від 27.11.2023 р., укладеного між ТОВ "АЛЬФА - МАТІК" та адвокатом Подорожній А.С.; ордеру серії ВН № 1122550 від 16.01.2024 року; акту наданих послуг № 01/24-2 від 16.01.2024 року за договором про надання правової допомоги № 27/11 від 27.11.2023 р.; рахунку - фактури № 01/24-2 від 16.01.2024 року за договором про надання правової допомоги № 27/11 від 27.11.2023 р. та квитанції до прибуткового касового ордера № 01/24-2 від 16.01.2024 р. адвоката Подорожній А.С. про сплату ТОВ "Альфа-Матік" 16 000,00 грн (підстава - рахунок № 01/24-2 від 16.01.2024 р., договір № 27/11 від 27.11.2023 р.).
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про підтвердження заявником вказаних судових витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 151 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
З поданої заяви вбачається, що за подання заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА - МАТІК" сплачено судовий збір у розмірі 302,80 грн, про що свідчить платіжна інструкція № 1258 від 15.01.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 151, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
5. Повідомити сторін про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
6. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому Розділом ІІ цього Кодексу.
7. Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. До заяви про скасування судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
8. Зміст відповідної заяви про скасування судового наказу повинен відповідати вимогам ст. 157 Господарського процесуального кодексу України.
9. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
10. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Судовий наказ набрав законної сили "____" __________ 20 ____ року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання "____" __________ 20 ____ року.
Судовий наказ видано стягувачу "____" __________ 20 ____ року.

Суддя Р.В. Романюк