ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" січня 2024 р. Справа № 924/1219/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження" с. Громада, Житомирського району, Житомирської області

до фізичної особи підприємця Паляниці Анатолія Степановича с. Пиляї, Шепетівського району, Хмельницької області

про стягнення 80665,35 грн.

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження" с. Громада, Житомирського району, Житомирської області до фізичної особи підприємця Паляниці Анатолія Степановича с. Пиляї, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 80665,35 грн., з яких 59614,00 основного боргу, 3113,87 грн. 3% річних, 17937,48 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на невиконання відповідачем обов`язку з оплати товару за договором поставки №9 від 13.01.2022р., положення ст. ст. 265, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 629, 712 ЦК України, ст. 193, 232, 265 ГК України.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 28.11.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 924/1219/23 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма «Відродження» (позивач - Постачальник) та фізичною особою підприємцем Паляницею Анатолієм Степановичем (відповідач Покупець) укладено договір поставки №9 від 13.01.2022р., за умовами п. 1.1 договору, за цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його у повному обсязі на умовах визначених даним договором.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3 договору, найменування товару: макуха соєва, олія соєва. Документи на товар, які постачальник повинен передати покупцю: товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, податкова накладна, посвідчення про якість.

Згідно п. 4.1 договору, ціна за одиницю товару указана в відповідних видаткових накладних.

Загальна вартість товару, а також загальна сума договору визначається та дорівнює сумарній вартості товару згідно з усіма відповідними накладними постачальника (п. 4.2 договору).

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 договору ціни за даним договором зазначені в національній валюті з врахуванням ПДВ. Форма оплати: в грошовому виразі виключно у національній валюті України.

Відповідно до п. 4.5 договору умови оплати: поставлена партія товару оплачується протягом 9 календарних днів з моменту поставки або оплата партії товару проводиться попередньо, згідно ваги та ціни попередньо узгодженої сторонами та вказаній в рахунку фактурі постачальника.

Розрахунки по даному договору здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника, що вказані в даному договорі. (п. 4.6 договору).

Згідно п. 4.7 договору основою для проведення оплати покупцем постачальнику є відповідна видаткова накладна або рахунок фактура останнього.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що видаткові накладні та/або рахунки-фактури надсилаються постачальником покупцю виключно в оригіналах та підлягають сплаті останнім в термін зазначений в п. 4.5 договору.

Днем здійснення покупцем платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надходить на відповідний рахунок постачальника. (п. 4.9 договору).

Відповідно до п. 4.10 договору при здійсненні розрахунку по даному договору покупець у платіжному дорученні повинен вказати наступне: номер та дату укладання даного договору, номер накладної по якій здійснюється оплата та найменування товару за який здійснюється оплата.

Згідно п. 5.1 договору порядок поставки товару: DAP Україна, склад ФОП Паляниця Анатолій Степанович, АДРЕСА_1 , викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (редакція 2010 року), або EXW Україна, Житомирська область, Любарський район, с. Громада, вул. Польова,1, склад постачальника, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (редакція 2010 року),.

Відповідно до п. 5.2 договору датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару уповноваженому представнику покупця. Перехід права власності на товар відбувається в момент фактичного отримання товару покупцем та підписання ним відповідних видаткових накладних.

Згідно п.п. 12.1, 12.2 договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 13.01.2022р. по 31.12.2022р. Дія договору припиняється після виконання сторонами своїх зобов`язань за ним та з закінченням строку його дії.

Даний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача.

Позивач на виконання умов договору поставки №9 від 13.01.2022р., згідно видаткової накладної №249 від 08.02.2022р. на суму 67614,00 грн., товарно-транспортній накладній №199 від 08.02.2022р. та відомостей про вантаж передав відповідачу товару на загальну суму 67614,00 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково на суму 8000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №24/05/20231967 від 24.05.2023р. на суму 3000,00 грн. № 26/06/20231976 від 26.ю06.2023р. на суму 5000,00 грн.

Станом на момент розгляду справи відповідач за отриманий товар з позивачем в сумі 59614,00 грн. не розрахувався.

Позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №90 від 20.07.2023р. з вимогою сплатити на користь позивача заборгованість за отриманий товар, яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього заборгованості в сумі 59614,00 грн., 3113,87 грн. 3% річних, 17937,48 грн. інфляційних втрат.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне:

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Судом враховано, що між сторонами 13.01.2022р. укладено договір поставки №9.

Правовідносини, які виникли між ТОВ "Агрофірма «Відродження» та ФОП Паляниця А.С. за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст. ст. 173, 174, ч.1, 2 ст. 175 Господарського кодексу України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 цього Кодексу є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма «Відродження» (позивач - Постачальник) та фізичною особою підприємцем Паляницею Анатолієм Сттепановичем (відповідач Покупець) укладено договір поставки №9 від 13.01.2022р., за умовами п. 1.1 договору, за цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його у повному обсязі на умовах визначених даним договором.

Згідно зі ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і у ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання та одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3 договору, найменування товару: макуха соєва, олія соєва. Документи на товар, які постачальник повинен передати покупцю: товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, податкова накладна, посвідчення про якість.

Відповідно до п. 4.5 договору умови оплати: поставлена партія товару оплачується протягом 9 календарних днів з моменту поставки або оплата партії товару проводиться попередньо, згідно ваги та ціни попередньо узгодженої сторонами та вказаній в рахунку фактурі постачальника.

Позивач на виконання умов договору поставки №9 від 13.01.2022р., згідно видаткової накладної №249 від 08.02.2022р. на суму 67614,00 грн., товарно-транспортній накладній №199 від 08.02.2022р. та відомостей про вантаж, передав відповідачу товару на загальну суму 67614,00 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково на суму 8000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №24/05/20231967 від 24.05.2023р. на суму 3000,00 грн. № 26/06/20231976 від 26.ю06.2023р. на суму 5000,00 грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 59614,00 грн..

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 59614,00 грн., що підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на суму боргу 59614,00 грн. нараховано 3113,87 грн. 3% річних за період з 18.02.2022р. по 17.11.20236р. та 17937,48 грн. інфляційних втрат за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року.

Проаналізувавши поданий позивачем 3% річних, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно здійснено дані нарахування, відповідно, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3113,87 грн. 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахованих інфляційних втрат обрахованих за березень 2022 року по жовтень 2023 року, суд вважає вказати наступне.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Здійснивши аналіз наданого позивачем розрахунку, суд зауважує, що прострочення з оплати поставленого товару по видатковій накладній №249 від 08.02.2022 року на суму 67614,00грн. за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року останнім проведено без врахування дефляції, зокрема не було враховано, що у липні 2023 року індекс інфляції становив 99,4% та в серпні 2023 року індекс інфляції становив 98,6%.

Відтак, суд здійснивши перерахунок заявленої суми інфляційних втрат приходить до висновку про належність до стягнення 17745,20 грн. У стягненні 192,28 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до статті 73 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона, згідно із статтею 74 Господарського кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем додано копію Угоди про надання правової допомоги №2 від 17.11.2023р., платіжну інструкцію №77 від 17.11.2023р. на суму 15000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №468 від 16.10.2008р., довіреність №118-1 від 17.11.2023р. на ім`я адвоката Грицика А.В.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15000,00 грн. є співмірними, враховуючи обсяг наданих послуг та предмет позову, аналізуючи в сукупності наведені вище обставини, подані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав стягнути з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 250-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження" с. Громада, Житомирського району, Житомирської області до фізичної особи підприємця Паляниці Анатолія Степановича с. Пиляї, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 80665,35 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця Паляниці Анатолія Степановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження" (с. Громада, Житомирського району, Житомирської області, вул. Польова,1, код 31884860) 59614,00 грн. (п`ятде6сят дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 00 коп.) основного боргу, 3113,87 грн. (три тисячі сто тринадцять гривень 87 коп.) 3% річних, 17745,20 грн. (сімнадцять тисяч сімсот сорок п`ять гривень 20 коп.) інфляційних втрат, 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімде6сят чотири гривні 00 коп.) судового збору, 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В позові в частині стягнення 192,28 грн. інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст складено 25.01.2024р.

Суддя С. В. Гладій

Відрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (електронний кабінет)

3 - відповідачу (30440, с. Пиляї, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл., вул. Центральна,45А, код )(реком. з повід.)