РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.01.2024Справа № 910/15568/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Комунального підприємства Міжнародний Аеропорт "Київ" (Жуляни)

про стягнення 2 939 089,10 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунальне підприємство Міжнародний Аеропорт "Київ" (Жуляни) з вимогою про стягнення 2 939 089,10 грн., з яких: 1 800 000 грн. боргу за поставлену електричну енергію, 435 405,14 грн. інфляційних втрат, 703 683,96 грн. 15% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.10.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

27.10.2023 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позов в частині 1 650 000 грн. боргу. В іншій частині проти позову заперечував, посилаючись на настання обставин непереборної сили, що перешкоджає своєчасному виконанні зобов`язань за договором.

03.11.2023 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій він проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.

У судовому засіданні 12.12.2023 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.

09.01.2024 відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції № 14105 від 05.12.2023.

У судовому засіданні 09.01.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 Оператор систем розподілу (ОСР) ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" листом від 31.12.2021 № 20-1-889 повідомило позивача про віднесення відповідача з 01.01.2022 до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії".

18.07.2022 Оператор систем розподілу (ОСР) ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" листом від 14.07.2022 № 3/01/21/18265 повідомило позивача про віднесення відповідача з 15.07.2022 до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії".

Таким чином, 01.01.2022 між позивачем, який виконує функції постачальника "останньої надії" (далі - Постачальник), та відповідачем (далі - споживач) укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312.

27.12.2018 року на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", позивачем, як постачальником "останньої надії", на офіційному вебсайті у мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua розміщено публічну оферту: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Додаток № 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; "Комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; Додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 "Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", Додаток до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 "Зміни № 1 від 31.01.2019 року до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; Додаток 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" "Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція)

Відповідно до п. 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.10 Договору та Комерційної пропозиції, оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Умовами Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, що є невід`ємним додатком до Договору, встановлено в пункті 4.1 обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі не отримання рахунку Споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.4 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем. У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Як встановлено матеріалами справи на виконання умов Договору позивачем складено та виставлено відповідачу: копію рахунку за липень 2022 від 15.08.2022 № 14/08/О07/32907, Акту купівлі-продажу електроенергії за липень від 31.07.2022 № 025397, рахунку за серпень 2022 від 21.09.2022 № 14/08/008/34158, Акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 від 31.08.2022 № 026744, Рахунку за вересень 2022 від 12.10.2022 № 14/08/009/35492, Акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 від 30.09.2022 № 028071, Рахунку за жовтень 2022 від 10.11.2022 № 14/08/010/36493, Акту купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 від 31.10.2022 № 029069, Рахунку за листопад 2022 від 12.12.2022 № 14/08/011/37370, Акту купівлі-продажу електроенергії за листопад 2022 від 30.11.2022 № 029936, Рахунку за грудень 2022 від 10.01.2023 № 14/08/012/39484, Акту купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 від 31.12.2022 № 031856, Рахунку за січень 2023 від 13.02.2023 № 14/08/001/41723, Акту купівлі-продажу електроенергії за січень 2023 від 31.01.2023 № 034189, Рахунку за січень 2022 від 16.02.2022 № 14/09/001/26524, Акту купівлі-продажу електроенергії за січень 2022 від 31.01.2022 № 019048, Рахунку за лютий 2022 від 20.04.2022 № 14/09/002/30109, Акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2022 від 28.02.2022 № 022624, Рахунку за березень 2022 від 11.05.2022 № 14/09/003/31140, Акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2022 від 31.03.2022 № 023643, Рахунку за квітень 2022 від 09.06.2022 № 14/09/004/31803, Акту купівлі-продажу електроенергії за квітень 2022 від 30.04.2022 № 024289, Рахунку за травень 2022 від 27.06.2022 № 14/09/005/32005, Акту купівлі-продажу електроенергії за травень 2022 від 31.05.2022 № 024487, Рахунку за червень 2022 від 21.07.2022 № 14/09/006/32305, Акту купівлі-продажу електроенергії за червень 2022 від 30.06.2022 № 024793, Рахунку за липень 2022 від 17.08.2022 № 14/09/007/33015, Акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 від 31.07.2022 № 025501, Рахунку за серпень 2022 від 14.09.2022 № 14/09/008/33628, Акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 від 31.08.2022 № 026216, Рахунку за вересень 2022 від 11.10.2022 № 14/09/009/35222, Акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 від 30.09.2022 № 027801, Рахунку за жовтень 2022 від 09.11.2022 № 14/09/010/36111, Акту купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 від 31.10.2022 № 028688, Рахунку за листопад 2022 від 13.12.2022 № 14/09/011/37596, Акту купівлі-продажу електроенергії за листопад 2022 від 30.11.2022 № 030162, Рахунку за грудень 2022 від 12.01.2023 № 14/09/012/39865, Акту купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 від 31.12.2022 № 032343, Рахунку за січень 2023 від 13.02.2023 № 14/09/001/41448, Акту купівлі-продажу електроенергії за січень 2023 від 31.01.2023 № 033914. Вказані рахунки та акти надіслано відповідачу на його офіційну електронну пошту.

Дані обставини також підтверджуються даними операторів системи розподілу ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" та ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" на підставі Звітів про фактичне споживання електричної енергії за січень 2022 по січень 2023 років.

Звертаючись в суд з указаним позовом позивач вказав, що за вказаний період у відповідача існує заборгованість за спірним договором у розмірі 1 800 000 грн.

Згідно пояснень представників сторін, платіжними інструкціями №№ 14032 від 12.10.2023, відповідач сплатив на користь позивача 1 800 000 грн. боргу після звернення позивача в суд з позовом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума боргу у розмірі 1 800 000 грн. здійснено після відкриття провадження у справі, тому вимоги в цій частині підлягають закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 435 405,14 грн. інфляційних втрат та 703 683,96 грн. 15% річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 7.4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім сплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 435 405,14 грн. інфляційних втрат та 703 683,96 грн. 15% річних, судом задовольняються вказані вимоги в межах поданого розрахунку, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Щодо посилань відповідача на звільнення від відповідальності за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо воно є наслідком непереборної сили, то суд зазначає наступне.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Судом також ураховано, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

У той же час, відповідачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідні обставини були форс-мажорними саме в межах виконання ним своїх господарських зобов`язань за спірним договором. Саме лише посилання на наявність таких форс-мажорних обставин не може бути єдиною підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236 - 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 1 800 000 грн. боргу.

3. Стягнути з Комунального підприємства Міжнародний Аеропорт "Київ" (Жуляни) (03036, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 79, код 01131514) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85, код 19480600) 435 405 (чотириста тридцять п`ять тисяч чотириста п`ять) грн. 14 коп. інфляційних втрат, 703 683 (сімсот три тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 96 коп. 15% річних, 44 086 (сорок чотири тисячі вісімдесят шість) грн. 34 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 24.01.2024.

Суддя О.М.Ярмак