РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1488/23
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді НоувенМ.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/1488/23, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Ніжинської міської ради Чернігівської області, код 34644701

площа ім. Івана Франка, 1 , м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Козирєвої Марини Петрівни ,

АДРЕСА_1 ;

поштова адреса: АДРЕСА_2

про стягнення 22 231,79 грн;

Ніжинська міська рада Чернігівської області звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Козиревої Марини Петрівни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 22 231,79 грн.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі, що направлялась відповідачу за адресою АДРЕСА_1 , повернулась до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В розумінні ст. 242 ГПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в суді.

Крім того, в матеріалах справи наявний відзив відповідачки, що також свідчить про обізнаність останньої щодо наявності судового провадження.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У зв`язку з перебуванням судді Ноувен М.П. у відпустці, суд ухвалює рішення після усунення обставин, що зумовили відсутність судді.

Позиції учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка у період з 01.05.2021 по 20.09.2023 користувалася земельною ділянкою площею 0,0155 га з кадастровим номером :01:022:0082 без достатньої правової підстави та зберігала у себе грошові кошти, які мала сплатити за користування ними як орендну плату, а тому, відповідно до ст. 1212, 1214 ЦК України, повинна відшкодувати позивачу доходи, які вона одержала за рахунок Ніжинської міської ради.

Відповідачкою, 06.12.2023 через канцелярію Господарського суду Чернігівської області, направлено відзив на позовну заяву від 02.12.2023. Так, відповідно до відзиву на позов остання заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Так, відповідачка посилається на те, що починаючи з 01.12.2009 і по сьогоднішній час між сторонами існують договірні відносини, оскільки договір оренди було пролонговано за згодою сторін, така пролонгація не потребує державної реєстрації права оренди.

Крім того, відповідачка посилається на те, що згідно з Класифікатором видів цільового призначення земельних ділянок, земельним ділянкам, які використовуються для будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, присвоюється відповідний код 03.03 і застосовується коефіцієнт цільового призначення 0,7, тоді як відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082 цільове призначення визначено: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, код 03.07., коефіцієнт цільового призначення 2.5. Відтак, позивачем невірно застосовані дані для розрахунку нормативно-грошової оцінки.

Судом прийнято відзив до розгляду та долучено до матеріалів справи.

07.12.2023, позивачем через електронний суд направлено відповідь на відзив на позов.

Відповідно до поданої відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідачки та зазначає наступне.

Станом на 01.12.2019 року стаття 33 Закону України «Про оренду землі» передбачала в обов`язковому порядку укладення додаткової угоди як підстави для продовження договору оренди землі. Така додаткова угода була підписана між Позивачем та Відповідачкою 07.07.2020 року, однак речове право оренди не було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З огляду на зазначене вище, строк дії договору оренди землі від 01.12.2009 року закінчився 01.12.2019 року та відповідне речове право оренди ФОП Козирєвої М.П. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082, на якій розміщено належне їй на праві власності нерухоме майно - нежитлова будівля «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано не було.

Таким чином, між Позивачем та Відповідачкою у зазначений період часу існували кондикційні правовідносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

Відповідачка не надала до суду жодних доказів, що вона у період часу з 01.05.2021 року до 20.09.2023 року сплачувала плату за користування земельною ділянкою комунальної форми власності з кадастровим номером :01:022:0082 до бюджету Ніжинської міської територіальної громади.

Розмір безпідставно збережених коштів розраховано позивачем у відповідності до норм законодавства.

Відповідь на відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не подано.

Враховуючи предмет та підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав та чи обґрунтованими є порядок та підстави нарахування орендної плати за користування нею.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно - правове обґрунтування.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.06.2015 року за фізичною особою Козирєвою Мариною Петрівною (код НОМЕР_1 ) зареєстрована на праві приватної власності (номер відомостей про речове право: 10039334) нежитлова будівля «ІНФОРМАЦІЯ_2» загальною площею 133,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна: 04).

Нежитлова будівля « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 133,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 розміщена на земельній ділянці площею 0,0155 га з цільовим призначенням - 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (землі комерції") для розміщення аптеки з кадастровим номером :01:022:0082, власник земельної ділянки - Ніжинська міська рада.

01.12.2009 року між Ніжинською міською радою та підприємцем Козиревою М.П укладено договір оренди землі щодо земельною ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0155 га для комерційного використання за адресою: АДРЕСА_4 для розміщення аптеки.

Строк дії договору оренди землі - 10 років, тобто до 01.12.2019 року.

Договір оренди землі від 01.12.2009 року було зареєстровано у Ніжинському міськрайонному відділі Чернігівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 27.01.2010 року за №13.

22.04.2016 між ФОП Козирєвою М.П. та Ніжинською міською радою укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої внесено зміни до п. 9 Договору оренди від 01.12.2009 та викладено його в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі у грошовій формі на рівні 9 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік».

Речове право (право оренди) земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082 зареєстровано за Козирєвою М.П. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2016 року (номер відомостей про речове право: 14646502).

01.07.2020 року Ніжинська міська рада прийняла рішення №61-75/2020 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок, внесення змін, надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок суб`єктам господарювання фізичним особам», згідно пункту 2 якого вирішила поновити договір оренди терміном на 10 (десять) років на земельну ділянку площею 0,0155 га за адресою: АДРЕСА_4 кадастровий номер :01:022:0082 громадянці Козирєвій Марині Петрівні для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), що належать їй на праві власності відповідно до Свідоцтва про право власності від 15.06.2015 року.

Відповідач 07.07.2020 року підписала додаткову угоду до договору оренди землі від 01.12.2009 року, однак речове право оренди не зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .

13.07.2020 року Відповідач подала заяву (реєстраційний номер 1285), згідно якої просила повернути підписані примірники додаткової угоди до договору оренди землі від 01.12.2009 року.

13.08.2020 року на адресу Відповідачки було направлено лист з пропозицією укласти договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082, який Відповідачем залишено без уваги та належної відповіді.

08.02.2022 року Козирєва М.П. подала через ЦНАП Ніжинської міської ради заяву про укладення договору оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082.

Згідно з рішенням Ніжинської міської ради від 11.03.2022 року №1-21/2022 (зі змінами згідно рішення від 11.10.2022 року №69-25/2022) АДРЕСА_3 .

11.10.2022 року Ніжинська міська рада прийняла рішення №35-25/2022, згідно з п. 8 якого вирішила поновити Козирєвій М.П. договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082.

23.12.2022 року Управління комунального майна та земельних відносин Ніжинської міської ради направило на адресу фактичного місця проживання Козирєвої М.П. лист №978 та проект договору оренди землі, підписаний уповноваженим представником Ніжинської міської ради - начальником Управління комунального майна та земельних відносин ніжинської міської ради Онокало I.A. Однак, договір оренди землі Козирєвою М.П. не було підписано; речове право не було зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства.

За інформацією Головного управління ДПС у Чернігівській області Козирєва М.П. (РНОКПП НОМЕР_1 ) за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:022:0082 у 2021-2023 p.p. не декларувала податкових зобов`язань плати за землю та відповідно не сплачувала таке податкове зобов`язання .

За інформацією Фінансового управління Ніжинської міської ради (лист № 256 від 20.09.2023):

Козирєва М.П. (РНОКПП НОМЕР_1 ) не здійснювала сплати земельного податку/ орендної плати у 2022-2023 рр.;

ФОП Козирєвою М.П. у 2021 році було перераховано до бюджету 18 003,32 грн.

Як зазначає позивач, зазначені кошти були сплачені Відповідачкою за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:022:0082 за період з 01.01.2020 року до 30.04.2021 року у зв`язку із перебуванням у провадженні Господарського суду Чернігівської області справи №927/468/21.

Згідно з витягами із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки по м. Ніжину 2019-2020-2021 рр № 18-25-0.172-202/179-21 від 03.03.2021, № 10127 від 21.02.2022, від 17.07.2023 нормативно - грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0082 становить: у 2021 році - 150543,25 грн, у 2022 році - 165597,58 грн, у 2023 році - 165433,24 грн.

Відповідно до п.п.5.4.3.7. п.5.4.3. розділу V «Ставки за землю» Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Ніжинської міської ради від 08.07.2015 № 6-66/2015 (зі змінами), розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем за землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на рівні 9% від їх нормативно-грошової оцінки.

За результатами опрацювання та визначення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за рахунок Ніжинської міської ради (власника земельної ділянки) при використанні ФОП Козирєвою М.П. земельної ділянки площею 0,0155 га (кадастровий номер :01:022:0082) по АДРЕСА_3 , позивачем підготовлено наступний розрахунок:

За період з 01.05.2021 по 31.12.2021

Нормативно-грошова оцінка - 150543,25 грн, % орендної плати - 9%, к-ть днів фактичного використання земельної ділянки - 245

150543,25*9%/365*245=9094,46 грн;

За період з 01.01.2022 по 28.02.2022

Нормативно-грошова оцінка - 165597,58 грн, % орендної плати - 9%, к-ть днів фактичного використання земельної ділянки -59

165597,58*9%/365*59=2409,10 грн;

За період з 01.01.2023 по 20.09.2029

Нормативно-грошова оцінка - 165433,24 грн, % орендної плати - 9%, к-ть днів фактичного використання земельної ділянки -263

165433,24*9%/365*263=10728,23 грн;

Відповідно до поданого позивачем розрахунку загальна сума коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 01.05.2021 до 20.09.2023 становить 22231,79 (9094,46+2409,10+10728,23).

Доказів сплати не надано.

У зв`язку з тим, що користувачка земельної ділянки не відшкодувала кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою без достатніх правомірних підстав, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 22 231,79 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України та положень статті 1212 ЦК України, випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 04.06.2019 у справі 914/1925/18.

Отже, в спірних правовідносинах виникли кондикційні зобов`язання.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Відповідачка на період спірних правовідносин не оформила право власності або права постійного землекористування земельною ділянкою, а тому не була суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Як встановлено матеріалами справи власником нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_2» загальною площею 133,6 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , розташованою на земельній ділянці з кадастровим номером :01:022:0082.

Відповідачка у період з 01.05.2021 по 20.09.2023 не здійснювала плату за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідачка (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору, фактично збільшила свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Розмір доходу відповідачки у період з 01.05.2021 по 20.09.2023 було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

При розрахунку суми збережених коштів у розмірі орендної плати позивачем враховано вимоги рішення Ніжинської міської ради 69 сесії 6 скликання від 08.07.2015 "Про затвердження місцевих податків" (зі змінами і доповненнями), яким визначено відсоткові ставки орендної плати, в тому числі у розмірі 9% нормативної грошової оцінки для земель призначених для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а також з урахуванням пп.69.14 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Отже, за розрахунком позивача, розмір збережених відповідачкою коштів від безпідставно набутого майна склав 22 231,79 грн за період з 01.05.2021 по 20.09.2023.

Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Ніжинської міської ради від 08.07.2015 (зі змінами).

Щодо заперечень відповідачки суд зазначає наступне.

Як судом зазначено вище, за змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зі статтею 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17).

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів державної реєстрації права оренди за відповідачкою з 02.12.2019, суд відхиляє заперечення відповідачки щодо того, що між сторонами існують договірні правовідносини.

З приводу заперечень відповідача щодо того, що позивачем невірно застосовані невірні дані для розрахунку нормативно-грошової оцінки.

Згідно з вимогами ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до статті 193 ЗК України державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Цільове призначення земельної ділянки - це її використання за тим призначенням, яке визначене на підставі відповідної технічної документації із землеустрою та чинного законодавства.

Встановленим вид цільового призначення земельної ділянки вважається з моменту прийняття відповідного рішення органом державної влади, органом місцевого самоврядування, власником земельної ділянки в межах повноважень, визначених законодавством, та внесення відповідних відомостей про її цільове призначення до Державного земельного кадастру.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, сформована земельна ділянка з кадастровим номером :01:022:0082 має цільове призначення «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», код 03.07.

Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016 № 489, визначає коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки, зокрема, для земель громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі застосовується коефіцієнт 2,5.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження зміни цільового призначення земельна ділянки з кадастровим номером :01:022:0082 на землі громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, код 03.03., в відтак і відсутні підстави для застосування коефіцієнту 0,7.

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідачки судом не приймаються.

Всі інші заперечення спростовані висновками суду і наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене Фізична особа - підприємець Козирева М.П. як фактичний користувач частини земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи - підприємця Козиревої Марини Петрівни безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 22 231,79 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, судовий збір в сумі 2684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 178, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Ніжинської міської ради Чернігівської області, код 34644701 до Фізичної особи - підприємця Козиревої Марини Петрівни , код НОМЕР_1 про стягнення 22 231,79 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Козиревої Марини Петрівни , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 на користь Ніжинської міської ради Чернігівської області, площа ім. Івана Франка,1, м. Ніжин, 16600, код 34644701 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 22 231,79 грн, судовий збір в сумі 2 684,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен