Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/880/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергоресурс",

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза", в особі філії "Калуська ТЕЦ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза",

про стягнення заборгованості в сумі 49 127 677,88 грн., з них: 39 431 270,57 грн. - основна заборгованість, 8 070 535,21 грн. - інфляційні, 1 625 872,10 грн. - 3 % річних

за участю;

від позивача: Куриленко О.А. - представник

від відповідача: Качан А.А. - представник

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівенергоресурс" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 49 127 677,88 грн., з них: 39 431 270,57 грн. - основна заборгованість, 8 070 535,21 грн. - інфляційні, 1 625 872,10 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем по справі умов Договору поставки вугілля №341 від 24.09.2021, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 39 431 270 грн 57 к. Разом з тим, за прострочку виконання відповідачем основного зобов`язання позивач також нарахував відповідачу 8 070 535,21 грн. - інфляційні, 1 625 872,10 грн. - 3 % річних

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.09.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати суду - документи, що підтверджують підписання повноважним представником позивача позовної заяви; - який перелік додатків до позовної заяви є актуальним до даної позовної заяви; - докази, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку в розмірі 589 532,13 грн.

09.10.2023 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшли заяви від позивача вх. № 14581/23 та № 14582/23 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.10.2023 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справ, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 07.11.2023.

В судовому засіданні 07.11.2023 Господарський суд Івано-Франківської області оголосив протокольну ухвалу суду про відкладення підготовчого судового засідання на 28.11.2023, про що ухвалою-повідомленням від 07.11.2023 повідомив сторін по справі.

В судовому засіданні 28.11.2023 на підставі заяви відповідача про відкладення розгляд справи з метою врегулювання спору в позасудовому порядку шляхом укладення мирової угоди, суд оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні до 11.12.2023.

В судовому засіданні 11.12.2023 суд оголосив протокольну ухвалу суду про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду на 08.01.2024, про що повідомив сторін ухвалою-повідомленням від 11.12.2023.

В судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення судового засідання щодо розгляду справи по суті для укладення мирової угоди у даній справі. Щодо наявності заборгованості по договору фактично не заперечив.

Суд відмовив у задоволенні усного клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи з вказаних підстав, адже під час підготовчого провадження, що тривало два місяці, сторони мирову угоду по даній справі так і не уклали. Разом з тим, суд зазначив про можливість укладення мирової угоди на будь якій стадії, в тому числі і на стадії виконання судового рішення.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши докази у справі та надавши їм належної правової оцінки, суд виходить з наступного.

24.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівенергоресурс" (по договору - постачальник/по справі - відповідач) та Державним підприємством "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" (припинена шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза") (по договору - покупець/по справі - відповідач) укладено Договір поставки вугілля №341 (далі - договір) з додатками до нього, відповідно до п.1.1.-1.2 якого постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність покупця вугільну продукцію (далі - вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому договорі, а покупець в свою чергу повинен прийняти вугілля та сплатити його вартість відповідно до умов договору.

Вказаний договір підписаний сторонами, скріплений печатками, в судовому порядку недійсним не визнавався.

До договору сторонами укладено 7 (сім) Додатків (Специфікацій поставки вугілля) та 10 (десять Додаткових угод), які підписані сторонами та скріплені печатками (копії зазначених документів долучені до матеріалів справи).

Зокрема, 25.10.2022 до Договору поставки вугілля №341 від 24.09.2021 укладено Додаткову угоду №10 про те, що правонаступником всіх прав та обов`язків (зобов`язань) Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" за Договором поставки вугілля №341 від 24.09.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Костанза", у зв`язку із чим до Договору поставки вугілля сторони (позивач, первісний покупець та правонаступник) внесли зміни та сторону покупця замінили на ТОВ "Костанза" в особі філії "Калуська ТЕЦ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза".

Відповідно до розділу 2 вказаного вище договору строк поставки вугілля визначено згідно додатків до договору на кожний календарний місяць, але не пізніше 31 грудня 2021 року. Після укладення додаткової угоди до вказаного договору строк поставки змінено до 31.12.2022.Вказаним розділом визначено, що вугілля поставляється партіями, рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція Калуш та/або станція Рожнятів АТ "Укрзалізниця" (правила Інкотермс 2010)). Місце поставки вугілля - залізнична станція призначення (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.2.4. Договору (із змінами та доповненнями) датою виконання зобов`язання по поставці є дата календарного штемпеля залізничної станції призначення на перевізному документі. Право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання між сторонами Акту приймання-передачі вугілля.

Загальна сума договору становить суму фактичної вартості вугілля, поставленого на підставі додатків до Договору, нарахуванням визначеної згідно з п. 6.2 договору фактичної ціни вугілля та орієнтовно становить 65 700 000,00 грн без ПДВ (п.6.1. договору) (згодом вказаний пункт шляхом укладення додаткової угоди був змінений до 167 500 000,00 грн без ПДВ).

Враховуючи положення щодо звільнення від оподаткування ПДВ вугілля з постачаня на митній території України вугілля та/або продукції його збагачення базова ціна на вугілля, що постачається по Договору , встановлюється за 1 (одну) тонну без ПДВ при визначених в Додатках до Договору базових показників якості і становить 2 190,00 грн (п.6.1.2. п.6.1).

Згодом вказаний пункт був змінений шляхом укладення додаткової угоди.

Пунктами 3.1.11, 3.1.12, 3.3.4,3.3.5 Договору (із змінами та доповненнями) сторони погодили, що після виконання зобов`язання по поставці вугілля підписати Акти звіряння по кількості та якості вугілля , а також скласти та підписати відповідні Акти приймання-передачі вугілля або видаткові накладні , які складаються на основі підписання актів звіряння по кількості та якості вугілля.

Згідно п. 6.4 Договору №341 від 24.09.2021 визначено, що оплата вартості вугілля поставленого у відповідному місяці поставки здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості поставленого постачальником та прийнятого покупцем у відповідному місяці вугілля на поточний рахунок постачальника протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів після поставки.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та договором. У випадках, які не врегульовані умовами договору, сторони керуються діючим законодавством України (п.7.1,7.3 Договору).

На виконання умов договору постачальник поставив, а покупець прийняв вугільну продукцію на загальну суму 144 186 270 грн 57 к., що підтверджується актами приймання-передачі вугілля №1 від 27.10.2021, №2 від 08.11.2021, №3 від 22.11.2021, №4 від 26.11.2021, №5 від 20.12.2021, №6 від 28.12.2021, №7 від 31.12.2021, №8 від 10.01.2022, №9 від 10.01.2022, №10 від 13.01.2022, №11 від 19.01.2022, №12 від 31.01.2022, №13 від 31.01.2022, №14 від 09.02.2022, №15 від 28.02.2022, №16 від 28.02.2022, №17 від 14.03.2022, №18 від 14.03.2022, №19 від 21.03.2022, №19/2 від 21.03.2022, №20 від 31.03.2022, №21 від 04.04.2022, №22 від 11.04.2022, №23 від 26.04.2022,№24 від 19.05.2022 та з відповідними актами звіряння кількості, якості вугільної продукції, які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками. Копії зазначених документів долучені до матеріалів справи.

В порушення умов договору відповідач отриману продукцію оплатив частково в загальній сумі 104 757 000,00 грн. (копії платіжних доручень долучені до матеріалів справи), внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 39 431 270 грн 57 к.

Вказана заборгованість підтверджується також долученим до матеріалів справи копією Акту звірки взаєморозрахунків станом на 25.10.2022-31.01.2023.

З метою досудового врегулювання спору позивач 29.05.2022 направив на адресу відповідача претензію №84/1 з вимогою оплатити заборгованість за поставлену продукцію. Докази направлення приєднані до матеріалів справи.

Однак відповідач вимоги претензії не виконав, що зумовило позивача звернутись із даним позовом до суду.

Щодо заміни сторони у договорі, то суд зазначає наступне.

Припинення ДП "Калуська теплоелектроцентраль-Нова" (код 40885849, вул.Промислова,1 м.Калуш) відбулось шляхом приєднання до ТОВ "Костанза" ( код 39822094) відбулось на виконання п.14.1 договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" від 03.12.2021 та на підставі наказу Фонд державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях №276 "Про припинення ДП "Калуська теплоелектроцентраль -Нова" від 07.09.2022 відповідно до чого встановлено , що до ТОВ "Костанза" переходять усі права та обов"язки ДП"Калуська ТЕЦ-Нова" (крім права постійного користування земельними ділянками) з моменту оформлення у порядку визначеному чинним законодавством України Акта приймання - передачі майна об"єкта приватизації та реєстрації права власності на зазначене майно за ТОВ "Костанза".

Факт переходу правонаступництва (переходу всіх прав та обов`язків) від ДП "Калуська теплоелектроцентраль -Нова" до ТОВ "Костанза" встановлено у судових рішеннях (ухвалах) Господарського суду Івано-Франківської області від 12.12.2022 по справі №909/718/22 та від 07.10.2022 у справі 909/668/21.

Пунктом 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській , цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

В спірному випадку між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі Договір №341 від 24.09.2021, який за правовою природою є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Приписами ч. 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З урахуванням зазначених норм закону та встановлених обставин по справі, суд встановив факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати поставленої вугільної продукціїи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 39 431 280,57 грн основної заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку за прострочку виконання основного зобов`язання по договору останній нарахував 8 070 535,21 грн. - інфляційних втрат, 1 625 872,10 грн. - 3 % річних.

Суд здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат та 3% річних встановив обгрунтованість та арифметично вірне їх нарахування, а отже таких що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 589 532,13 грн., що відповідає встановлено розрахунку сплати за його подання. Разом з тим, у позовній заяві зазначив про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в розмірі 80 000,00 грн. та зазначив у позовній заяві про надання доказів щодо понесення зазначених витрат в порядку та строки, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Враховуючи вимоги ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №910/8682/18).

Крім того, ч.8 ст.129 ГПК встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України). У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При ухвалені рішення по даній справі позивачем не надано доказів фактично виконаних робіт (акта виконаних робіт) та доказів їх (витрат на правову допомогу) понесення позивачем, орієнтовний розмір якого зазначено у позовній заяві тощо.

За наведеного, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, орієнтовний розмір яких складає 80 000,00 грн., при ухваленні даного рішення.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України та результату вирішення судового спору (позов задоволено), суд приходить до висновку про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судового збору в розмірі 589 532,13 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергоресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза", в особі філії "Калуська ТЕЦ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" про стягнення заборгованості в сумі 49 127 677,88 грн., з них: 39 431 270,57 грн. - основна заборгованість, 8 070 535,21 грн. - інфляційні, 1 625 872,10 грн. - 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза", в особі філії "Калуська ТЕЦ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" (вул. Промислова, буд. 1, м. Калуш, Івано-Франківська область,77304, код 44576151) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергоресурс" (вул. Героїв Майдану, буд. 18 А, кв. 7, м. Львів, 79012, код 40645300) 49 127 677,88 грн. (сорок дев`ять мільйонів сто двадцять сім тисяч шістсот сімдесят сім гривень вісімдесят вісім копійки), з них: 39 431 270,57 грн. (тридцять дев`ять мільйонів чотириста тридцять одна тисяча двісті сімдесят гривень п`ятдесят сім копійки) - основна заборгованість, 8 070 535,21 грн. (вісім мільйонів сімдесят тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень двадцять одна копійка) - інфляційні, 1 625 872,10 грн. (один мільйон шістсот двадцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні десять копійки) - 3% річних та 589 532,13 грн. (п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні тринадцять копійки) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.01.2024

Суддя О. М. Фанда