ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 січня 2024 року Справа № 925/1283/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від позивача Кондратюк В.В. - адвокат,

від відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства Акцент Банк, м. Дніпро

до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у

Звенигородському районі Черкаської області Центрального

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

м. Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської області

про скасування постанови державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось акціонерне товариство Акцент Банк до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 66401003 від 22 вересня 2021 року про заборону відчуження та розшук автомобіля марки Chery моделі AMULET, 2007 р. в. номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , виконавче провадження відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У задоволенні клопотання позивача про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено.

Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 31 жовтня 2023 року.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року відкладено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 28 листопада 2023 року.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 28 листопада 2023 року, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 00 хв. 03 січня 2024 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення електронного листа сформованої у комп`ютерній програмі Діловодство спеціалізованого суду.

26 жовтня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній вказав, що на виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження АСВП №66401003 з примусового виконання вимоги №327-53-У від 09 лютого 2011 року, яка видана Головним управлінням ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг у сумі 37 788,74 грн.

05 серпня 2021 року отримано відповідь з МВС, згідно якої за боржником зареєстровано транспортний засіб CHERY Модель ТЗ: НОМЕР_3 AMULET Рік виробництва ТЗ: 2007 VІN: LVVDA11B07D154799 Номер кузова: НОМЕР_4 Номерний знак: НОМЕР_5 .

22 вересня 2021 року керуючись ч. 3 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження, державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: CHERY Модель ТЗ: А15 AMULET Рік виробництва ТЗ: 2007 VIN: НОМЕР_4 Номер кузова: НОМЕР_4 Номерний знак: НОМЕР_5 .

Відповідач вважає, що підстав для скасування постанови державного виконавця немає, а тому проти позову заперечує.

У відповіді на відзив позивач вказував, що транспортний засіб CHERY, AMULET 2007 року випуску об`єм двигуна 1597 см3, номер кузова НОМЕР_4 VIN: НОМЕР_1 29 вересня 2007 року був зареєстрований (реєстрація ТЗ придбаного в торговельній організації в розстрочку) на ім`я ОСОБА_1 .

02 березня 2017 року в ТСУ 7143 вказаний транспортний засіб був перереєстрований з ОСОБА_1 на нового власника ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу №7143/2017/354605 від 02 березня 2017 року, укладеного в ТСЦ 7143.

28 січня 2021 року в ТСЦ 8043 вказаний транспортний засіб був перереєстрований з ОСОБА_2 на нового власника АТ Акцент Банк на підставі договору купівлі-продажу №8043/2021/2408017 від 28 січня 2021 року, укладеного в ТСЦ 8043, та видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 від 28 січня 2021 року та номерний знак НОМЕР_7 .

Станом на 02 листопада 2023 року власником вказаного транспортного засобу є позивач.

Належний позивачу автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_8 від 28 січня 2021 року, марки Chery; модель AMULET; номер кузова НОМЕР_4 VIN: НОМЕР_1 ; держаний номерний знак НОМЕР_9 ; рік випуску 2007, є тим самим який оголошений в розшук згідно оспорюваної постанови від 22 вересня 2021 року.

Належний позивачу автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_8 від 28 січня 2021 року, є тим самим який, як стверджує відповідач належить боржнику ОСОБА_1 (виконавче провадження АСВП № 66401003).

Оскільки ОСОБА_1 з 02 березня 2017 року перестала бути власником автомобіля Chery; AMULET номер кузова НОМЕР_4 VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2007, а даний транспорт ний засіб 28 січня 2021 року був набутий позивачем за договором купівлі - продажу №69429 від 27 січня 2021 року, то на думку позивача, постанова про розшук майна боржника ОСОБА_1 від 22 вересня 2021 року, якою належний позивачу автомобіль оголошено в розшук є незаконною та підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити виходячи з наступного.

Звертаючись до суду в обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що за договором №69429 від 27 січня 2021 року придбав автомобіль марки Chery моделі AMULET 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 держаний номерний знак НОМЕР_9 .

Водночас, в подальшому позивач дізнався, що придбаний ним автомобіль був оголошений в розшук 22 вересня 2021 року та є обтяжений в межах виконавчого провадження № 66401003.

З посиланням на приписи ст. 316, 321 ЦК України та ст. 36 Закону України Про виконавче провадження просив суд скасувати постанову державного виконавця №66401003 від 22 вересня 2021 року про заборону відчуження та розшук автомобіля марки Chery моделі AMULET, 2007 р. в. номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , виконавче провадження відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи 27 січня 2021 року між ОСОБА_2 (продавець) та акціонерним товариством Акцент Банк (покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу за №69429.

За вказаним договором позивач придбав автомобіль марки Chery моделі AMULET 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_8 від 28 січня 2021 року, позивачу належить автомобіль: марка Chery; модель AMULET; номер кузова: НОМЕР_1 ; VIN номер - НОМЕР_4 ; держаний номерний знак НОМЕР_9 ; рік випуску 2007.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, остання реєстраційна дія щодо вказаного авто була проведена 28 січня 2021 року у ТСЦ 8043.

В свою чергу, ОСОБА_2 02 березня 2017 року придбав даний автомобіль у ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу №7143/2017/354605 від 02 березня 2017 року.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження АСВП №66401003 з примусового виконання вимоги № 327-53-У від 09 лютого 2011 року, яка видана Головним управлінням ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави борг у сумі 37 788,74 грн.

Тобто, стягувачем у виконавчому провадженні є Головне управління ДПС у Черкаській області, а боржником - ОСОБА_1 .

05 серпня 2021 року керуючись ст. 17, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копії якої направлено сторонам для ознайомлення та до виконання.

05 серпня 2021 року для забезпечення вимог виконавчого документа керуючись ст. 56 Закону України Про виконавче провадження, державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

05 серпня 2021 року державним виконавцем отримано відповідь з МВС, згідно якої за боржником ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб CHERY Модель ТЗ: НОМЕР_3 AMULET Рік виробництва ТЗ: 2007 VІN: LVVDA11B07D154799 Номер кузова: НОМЕР_4 Номерний знак: НОМЕР_5 .

22 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: CHERY Модель ТЗ: А15 AMULET Рік виробництва ТЗ: 2007 VIN: НОМЕР_4 Номер кузова: НОМЕР_4 Номерний знак: НОМЕР_5 .

Тобто, в спірній постанові від 22 вересня 2021 року VIN код автомобіля не відрізняється від номеру кузова (шасі) автотранспорту.

У листі Міністерства юстиції України (а.с. 16) вказано, що транспортний засіб, зазначений у листі акціонерного товариства Акцент Банк від 18 серпня 2023 року має номер кузова, який відрізняється від номера кузова автомобіля, належного боржнику за виконавчим провадженням №66401003.

Проте, суд вважає, що накладаючи арешт на автомобіль, а також оголошуючи його у розшук було допущено помилку в ідентифікаційних номерах транспортного засобу, оскільки VІN код автомобіля (Vehicle identification number) та його номер кузова (шасі) не є тотожними поняттями, проте в своїх постановах державний виконавець помилково вказав VІN код автомобіля, як номер кузова (шасі), що фактично і призвело до виникнення даного спору.

У постанові Верховного Суду зі справи №913/567/19(913/310/20) зазначено, що відповідно до частини першої статті 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тобто названа норма є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Згідно із частиною першою статті 59 Закону України Про виконавче провадження особа має право звернутися до суду з позовом як про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт, та зняття з нього арешту, так і з позовом лише про зняття з такого майна арешту.

Подібні правові висновки наведено в постановах ВП ВС від 22.04.2019 у справі № 661/624/16-ц, Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 922/1334/17, від 02.10.2018 у справі № 916/3108/17, від 05.03.2019 у справі № 903/206/18, від 30.09.2019 у справі № 908/1532/18.

Водночас, судом враховано, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 конкретизувала висновки щодо визначення подібності правовідносин та зазначила, що конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

В даному випадку, позивач звернувся до суду з позовом до органу державної виконавчої служби про скасування рішення (постанови) про розшук автомобіля від 22 вересня 2021 року.

В порядку статті 59 Закону України Про виконавче провадження з вимогами про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт, та зняття з нього арешту позивач до суду не звертався.

Також позивач не просить суд скасувати постанову державного виконавця від 05 серпня 2021 року - про арешт майна боржника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року зі справи №320/6459/19 вказано, що оскільки Господарським процесуальним кодексом України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 815/2255/16 та від 27 березня 2019 року в справі № 823/359/18, від 05 червня 2019 року в справі № 917/2267/14, від 03 липня 2019 року в справі № 826/14603/17 та ін.

Отже, відповідно до статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження та частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця можуть бути оскаржені особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи висновки, що наведені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року зі справи №320/6459/19, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.

Тобто, повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не допускається.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 925/1283/23 - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович