ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"16" січня 2024 р.м. Одеса № 916/100/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про поділ спільного сумісного майна

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою від 28.12.2023р. (вх. №106/24 від 04.01.2024р.) до Господарського суду Одеської області в межах справи про неплатоспроможність до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, а саме: поділити з ОСОБА_2 майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 129, 6 кв.м. та житловою 97, 3 мІ; 1/2 частку нежитлового приміщення гаражу №3-34, загальною площею 30, 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 .

Одночасно позивач звернулася із клопотанням від 28.12.2023р. (вх. №488/24 від 04.01.2024р.) про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 за подачу позовної заяви про поділ спільного сумісного майна до ОСОБА_2 . Заявник вказує на те, що не має змоги сплати судовий збір в розмірі 4849, 98 грн., оскільки його сума перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарній рік, а саме в 2022р. дохід ОСОБА_1 склав 22 764 грн. та за період з 1 кварталу 2023р. по 2 квартал 2023р. дохід - відсутній.

До вказаного клопотання додано копії: відомостей від 23.10.2023р. №1552-23-07758 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23.10.2023р.; відомостей від 23.10.2023р. №1552-23-07757 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23.10.2023р.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку заявником заявлено вимогу майнового характеру, яка повинна бути оплачена судовим збором з врахуванням вищевказаних норм.

Однак, доказів сплати судового збору позивачем до позовної заяви не надано.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу наведених положень випливає, що за загальним правилом за подання заяв, скарг до суду кожен, хто їх подає, має сплатити судовий збір, за винятком платників, які звільнені від сплати на підставі закону, або існують умови, які суд може використати для відтермінування, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати цього платежу.

З розуміння положень ст. 8 у системному зв`язку з положеннями ст.ст. 1, 2 та 5 Закону України «Про судовий збір» випливає, що суд правоможний застосувати відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати не тільки, коли є умови, випадки чи коло осіб, передбачені ч. 1 ст. 8 цього Закону, але також зважаючи на характер (правову природу) заявлених позовних вимог, їхню спрямованість та значимість для позивача (скаржника), неможливість захистити порушене право чи захиститися від посягання на певне благо не інакше, ніж тільки через суд, ступінь взаємозалежності захисту заявленого порушеного права чи свобод від матеріальної (фінансової) спроможності реалізувати захист порушеного права шляхом звернення до суду.

Визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану.

Обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний майновий стан заявника для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника

В підтвердження свого майнового стану позивачем надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, з яких вбачається, що в 2022р. ОСОБА_1 мала дохід та за період з 1 кварталу 2023р. по 2 кварталу 2023р. така інформація відсутня.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 20.04.2023р. у справі № 990/13/223 зазначила, що документ з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відображає лише інформацію про доходи скаржника, який, однак, сам по собі вповні не ілюструє незадовільне (скрутне) майнове становище апелянта.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 04.04.2023р. у справі №9901/988/18.

Суд зазначає, що згідно з п. 2 розділу І Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З вказаного випливає, що надані позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не охоплюють виплати, які не підлягають оподаткуванню.

За таких обставин суд вважає, що надані позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків є недостатніми доказами на підтвердження скрутного майнового стану, оскільки вони не дають можливість суду дійти беззаперечного висновку про відсутність у ОСОБА_1 інших доходів.

Водночас, жодних доказів, зокрема (банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, про відсутність доходів, про відсутність майна, тощо) на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі до позовної заяви не надано.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 за подачу позовної заяви про поділ спільного сумісного майна до ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи до уваги те, що позивачем до позовної заяви не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, або належних доказів, які підтверджують звільнення від такої сплати, суд залишає позовну заяву без руху.

Ч. 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Приймаючи до уваги наявність поважних причин, а саме тимчасову непрацездатність судді Грабован Л.І., (знаходження у основній щорічній відпустці), під час якої подано позовну заяву та те, що у відповідності до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства така заява підлягає розгляду в межах справи про банкрутство, яка перебуває у провадженні судді Грабован Л.І., суд постановляє ухвалу 16.01.2024р. після усунення зазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 за подачу позовної заяви про поділ спільного сумісного майна до ОСОБА_2 .

2.Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна.

3.Зобов`язати ОСОБА_1 надати суду у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, або належні докази, які підтверджують звільнення від такої сплати.

Ухвала набирає законної сили 16 січня 2024р. у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Копію ухвали надіслати на електронну адресу представника ОСОБА_1. Цимбал М.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя Л.І. Грабован