ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/1033/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Прохорчука Івана Володимировича, м. Ужгород

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ

про стягнення 872 902,00 грн

секретар судового засідання Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Прохорчук Іван Володимирович звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 872 902,00 грн заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором на виконання топографо-геодезичних робіт та складання технічних звітів №1 від 22.08.2022 року.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/1033/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023.

Ухвалою від 14.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, заяв із обґрунтуванням заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідач згідно з поданим суду відзивом на позов від 21.11.2023 (вх. №02.3.1-02/8584/23 від 30.11.2023) заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивачем, в свою чергу, на спростування доводів відповідача 05.12.2023 подано суду відповідь на відзив від 05.12.2023 року.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати вартості виконаних позивачем робіт за Договором на виконання топографо-геодезичних робіт та складання технічних звітів №1 від 22.08.2022 року, у зв`язку з чим станом на 07.11.2023 (дата оформлення позовної заяви) в нього виникла заборгованість в розмірі 872 902,00 грн, з вимогами про стягнення якої подано даний позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідач згідно з відзивом на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про відсутність в матеріалах справи доказів переходу до відповідача заборгованості ДП «Ужгородське лісове господарство» за Договором №1 від 22.08.2022 в порядку правонаступництва, що виключає підставність заявлених до підприємства позовних вимог.

Зауважує, що звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив.

Позивач відповідно до відповіді на відзив від 05.12.2023 спростовує аргументи відповідача щодо відсутності доказів правонаступництва Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» у спірних правовідносинах посиланням на наказ Державного агенства лісових ресурсів України №890 від 28.10.2022, яким відповідача визначено правонаступником ДП «Ужгородське лісове господарство».

Звертає увагу, що наказом Державного агенства лісових ресурсів України №147 від 17.01.2023 затверджено передавальний акт ДП «Ужгородське лісове господарство», відповідно до якого до відповідача перейшла заборгованість означеного державного підприємства перед позивачем за Договором №1 від 22.08.2022.

Заперечення.

Відповідачем не надано суду заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

22 серпня 2022 року між Державним підприємством «Ужгородське лісове господарство», як Замовником та Фізичною особою-підприємцем Прохорчуком Іваном Володимировичем, як Виконавцем укладено Договір на виконання топографо-геодезичних робіт та складання технічних звітів №1 (надалі Договір), за умовами п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства топографо-геодезичні роботи та складання технічних звітів на земельні ділянки для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, які розташовані на території Ужгородського району Закарпатської області, а Замовник, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.2. Договору технічні, економічні та інші вимоги викладені у завданні на виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору (Додаток 1).

Порядок передачі робіт сторонами визначено в розділі 3 Договору, за змістом п. 3.1. якого приймання виконаних робіт за цим Договором оформляється Актами приймання-передачі виконаних робіт (далі Акт).

Замовник зобов`язаний підписати Акт протягом 5 календарних днів з дня одержання документації (звіту). У разі відмови від підписання Акта Замовник складає протягом 5 календарних днів з моменту отримання Акта і документації (звіту) мотивований протокол розбіжностей. Якщо Замовник протягом 5 календарних днів з моменту отримання виготовленої документації (звіту) відмовляється прийняти роботи та підписати Акт, то роботи вважаються виконаними належним чином і підлягають оплаті у повному обсязі (п.п. 3.2.-3.4. Договору).

Вартість робіт визначається щодо кожного завдання згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт, що складається на підставі погодженого сторонами кошторису на виконання робіт (п. 2.1. Договору).

За змістом п. 2.2. Договору розрахунки за виконувані по цьому Договору Виконавцем роботи здійснюються Замовником згідно протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт, що складається на підставі погодженого сторонами кошторису на виконання робіт протягом 5 робочих днів з моменту підписання ним Акту приймання-передачі виконаних робіт, або крайнього терміну, коли Акт мав бути ним підписаний, або за сукупністю Актів приймання-передачі виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, Фізичною особою-підприємцем Прохорчуком Іваном Володимировичем на виконання умов Договору виконано топографо-геодезичні роботи та складання технічних звітів на земельні ділянки для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, які розташовані:

- в межах Анталовецького лісництва на території Ужгородського району площею 772,4 га та 746,4 га;

- на території Баранинської сільської ради за межами населеного пункту, Ужгородське лісництво, ділянка №3, квартали 14-18, площею 542,9 га та ділянка №4 квартали 19-41 площею 2205,1 га;

- на території Оноківської сільської ради, Кам`яницьке лісництво, ділянка №2, квартали 28-33,35, площею 672,7 м.кв. ділянка №1, квартали 1-27, 36-46 та Ужгородське лісництво, квартали 1-6, 8-9, 11 (1, 2);

- на території Великодобронської сільської ради, Великодобронське лісництво, ділянка №25, квартали 12-15, 16 (1-12, 15-18, 21-27), 17-19, 20 (3-19), 21, 25.

Означені роботи відповідно до Актів приймання-передачі виконаних робіт №1 від 20.09.2022 (на суму 108 136,00 грн), №2 від 20.09.2022 (на суму 104 496,00 грн), №3 від 31.10.2022 (на суму 76 006,00 грн), №4 від 31.10.2022 (на суму 308 714,00 грн), №5 від 04.11.2022 (на суму 94 178,00 грн), №6 від 29.11.2022 (на суму 694 302,00 грн), №7 від 31.10.2022 (на суму 108 416,00 грн) передано разом з технічними звітами, які прийняті Замовником без зауважень, про що свідчать підписи представника ДП «Ужгородське лісове господарство» на Актах приймання-передачі.

Згідно з підписаними сторонами Актами приймання-передачі загальна вартість виконаних робіт становить 1 494 248,00 грн.

Платіжними інструкціями №1386 від 22.09.2022, №792 від 22.09.2022, №1574 від 27.10.2022 та №1984 від 29.12.2022 підтверджується часткова сплата Замовником вартості виконаних позивачем робіт в загальній сумі 621 346,00 грн.

В той же час, позивач у справі стверджує про неналежне виконання Замовником умов Договору в частині повної оплати вартості виконаних Виконавцем робіт в розмірі 872 902,00 грн (1 494 248,00 грн 621 346,00 грн).

Невиконання відповідачем, як правонаступником Замовника за Договором, умов Договору в частині проведення оплати за виконані роботи слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором підряду на проектні та пошукові регулювання, правове регулювання якого визначено §4 Глави 61 ЦК України.

У відповідності до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Приписами статті 888 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 887 ЦК України).

Загальними положеннями ЦК України про підряд визначено обов`язок Замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору Виконавцем (позивачем у справі) передано Замовнику (правопопереднику відповідача) результати виконання топографо-геодезичних робіт та складання технічних звітів на земельні ділянки для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг в межах в межах Анталовецького Ужгородського, Кам`яницького та Великодобронського лісництв в порядку, визначеному Договором, а правопопередником відповідача прийнято виконані позивачем проектні роботи на загальну суму 1 494 248,00 грн, що підтверджується Актами здачі-приймання №1 від 20.09.2022, №2 від 20.09.2022, №3 від 31.10.2022, №4 від 31.10.2022, №5 від 04.11.2022, №6 від 29.11.2022, №7 від 31.10.2022 та здійснено часткову оплату в розмірі 621 346,00 грн (платіжні інструкції №1386 від 22.09.2022, №792 від 22.09.2022, №1574 від 27.10.2022 та №1984 від 29.12.2022), що не заперечується учасниками справи.

Згідно ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено судом, сторонами в п. 2.2. Договору встановлено строк оплати Замовником виконаних Виконавцем робіт 5 робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач (його право попередник) взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість в розмірі 872 902,00 грн, яка відповідачем по суті не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Даючи оцінку запереченням відповідача щодо відсутності факту правонаступництва Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» прав та обов`язків ДП «Ужгородське лісове господарство» у спірних правовідносинах, суд враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 № 1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» утворено державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.

Пунктом 5 вказаної постанови визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" є правонаступником майна, прав та обов`язків спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, дозвільних документів на спеціальне використання лісових ресурсів та інших документів дозвільного характеру, ліцензій на провадження господарської діяльності та отриманих висновків з оцінки впливу на довкілля до закінчення строку їх дії які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються.

Пунктом 1 наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 890 від 28.10.2022 «Про припинення Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» визначено припинення Державного підприємства "Ужгородське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Згідно з п. 8 означеного наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 890 від 28.10.2022 визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство».

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України №147 від 17.01.2023 «Про затвердження передавального акту Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» затверджено передавальний акт Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство», яке координується Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, до якого включено усе майно, права та обов`язки Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство».

Згідно з наданим позивачем витягом з Передавального акту балансових рахунків, основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів ДП «Ужгородське лісове господарство» від 17.01.2023 вбачається включення в перелік поточної кредиторської заборгованості, яка передана від Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» до Державного спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" борг перед Фізичною особою-підприємцем Прохорчуком Іваном Володимировичем в сумі 702 718,00 грн.

Окрім того, як зазначає сам відповідач у відзиві на позов, відповідно до п.1 наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 321 від 17.01.2023 закріплено за Філією «Ужгородське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 17.01.2023 № 147 «Про затвердження передавального акту Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство».

Згідно з ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, за встановленими обставинами, Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство» приєднано до правонаступника: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» шляхом його фактичної реорганізації в відокремлений підрозділ (філію) «Ужгородське лісове господарство», передання за передавальним актом від 17.01.2023 усього майна, прав та обов`язків, а відтак, саме останнє є правонаступником Замовника за Договором у спірних правовідносинах, а заперечення відповідача в цій частині відхиляються судом.

Критично оцінюються судом також й аргументи відповідача про те, що приєднання вважається завершеним лише з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі щодо юридичної особи, до якої приєднуються, позаяк відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано ст. 107 Цивільного кодексу України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 922/347/21, від 16.03.2023 у справі № 922/3979/21.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17.

Водночас чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палати Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

Зважаючи на викладене та на те, що положеннями ст. ст. 104, 107 Цивільного кодексу України не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, Суд вважає, що такий момент не може пов`язуватися з внесенням запису до державного реєстру про припинення реорганізованої юридичної особи. Зазначене кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц та постанові від 04.11.2020 у справі №922/817/18.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.

В той же час, зайво сплачений позивачем судовий збір в розмірі 0,01 грн може бути повернутий з Державного бюджету України Фізичній особі-підприємцю Прохорчуку Івану Володимировичу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір за його клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд 9А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Прохорчука Івана Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 872 902,00 грн (вісімсот сімдесят дві тисячі дев`ятсот дві гривні 00 копійок) заборгованості та 13 093,53 грн (тринадцять тисяч дев`яносто три гривні 53 копійки) в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 16 січня 2024 року.

Суддя Р.М Лучко