ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 січня 2024 року м. ХарківСправа № 922/4813/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" (вх.№ 40 від 01.01.2024) про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 32-Б, оф. 1019)
до 1) Громадської організації "НОН-СТОП" (61057, м. Харків, пров. Мар`яненка, 4) 2) Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )
про спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Громадської організації "НОН-СТОП" про спростування недостовірної інформації та зобов`язання відповідачів спростувати поширену ними інформацію стосовно позивача.

01.01.2024 позивачем було надано заяву про забезпечення позову (вх.№ 40), в якій останній просить суд:

- накласти арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль марки Volkswagen Polo, рік випуску 2016, що належать ОСОБА_1 . на праві приватної власності, шляхом заборони його відчуження (розпорядження);

- заборонити органам державної реєстрації (перереєстрації) прав на транспортний засіб вчиняти дії з реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортного засобу - легкового автомобіля марки Volkswagen Polo, рік випуску 2016, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності у разі зміни його власника;

- накласти арешт на грошові кошти на усіх банківських рахунках ОСОБА_1 відкритих в усіх банках України.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до приписів ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" у своїй заяві про забезпечення позову зазначає, що з фактичних обставин справи вбачається зухвала, незаконна поведінка ОСОБА_1 по відношенню до позивача у вигляді систематичного та регулярного розміщення відео контенту з недостовірною інформацією у соціальних інтернет мережах, які позивач змушений фіксувати для захисту та відновлення свої справ.

Суд наголошує, що розміщення відповідачем 2 відео контенту з недостовірною інформацією у соціальних інтернет мережах, яке на думку позивача має місце у даному випадку, не може бути достатньою підставою для застосування певного виду забезпечення позову, оскільки факт наявності/відсутності розміщення недостовірної інформації має установити суд під час розгляду відповідної судової справи.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 суд вважає недоречним, оскільки предметом вказаної справи було стягнення грошових коштів, водночас предметом даної справи є спростування недостовірної інформації та зобов`язання спростувати поширену інформацію.

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, позовна заява містить 10 вимог, при цьому, рішення про задоволення 5-ти з них (визнати недостовірною інформацію) не вимагатиме примусового виконання, водночас, 5 вимог про зобов`язання спростувати інформацію підлягають примусовому виконанню. При цьому наявність або відсутність у відповідача 2 майна жодним чином не може вплинути на виконання рішення у вказаній частині.

Враховуючи викладене, визначені позивачем заходи до забезпечення позову не є адекватними стосовно заявлених останнім вимог у позовній заяві.

Таким чином, проаналізувавши доводи заявника, покладені в обґрунтування заяви, суд зазначає, що всупереч вимогам ст. 136 Господарського процесуального кодексу України необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована виключно припущеннями про можливе існування обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами в обґрунтування поданої заяви.

У зв`язку з викладеним, суд визнає необґрунтованими доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна", покладені в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, та вважає за необхідне у її задоволенні відмовити.

Керуючись статтями 73, 74, 77, 79, 136, 137, 139, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" про забезпечення позову у справі 922/4813/23 (вх.№ 40 від 01.01.2024) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та у відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.