ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/92/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Курко Ю.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову відносно осіб, які можуть отримати статус учасників справи (відповідачів): 1. Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 12, корпус В, кв. 14), 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), 3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

за участю представників сторін:

від заявника: Цуркан Р.І. - самопредставництво

від ПП "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит": Клочко С.І. - ордер

від ОСОБА_3 : ОСОБА_4 - ордер

від ОСОБА_2 : не з`явився

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить суд:

- скасувати державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу від 21.06.2023 та від 20.07.2023;

- стягнути (витребувати з володіння) ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку у статутному капіталі Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" у розмірі 100%, вартістю 260 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про незаконність набуття ОСОБА_3 права власності на 100% статутного капіталу ПП "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" на підставі договору, укладеного з ОСОБА_2 , яка нібито 29.12.2021 уклала з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, який відповідачем не підписувався.

Одночасно із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити наступні заходи забезпечення позову:

- накласти арешт на 100% частки у статутному капіталі Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит", яка належить ОСОБА_3 ;

- заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (органів місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих Міністерством юстиції України підприємств), а також державним і приватним нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи про зміну розміру статутного капіталу; зміни та перерозподілу часток учасників (засновників); зміни складу учасників (засновників); виключення учасників; зміни директора; зміни місцезнаходження та інші зміни щодо Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит";

- накласти арешт на все рухоме майно, нерухоме майно, кошти, що розміщені в банківських установах та належать Приватному підприємству "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит".

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує, що:

- вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку спрямоване на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову;

- заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань";

- накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, які знаходиться в банківських установах, не наддасть можливості відповідачам, які набули частку в статутному капіталі у розмірі 100%, здійснити відчуження майна товариства, зняти кошти із банківських установ та витратити їх в своїх інтересах.

Ухвалою суду від 08.01.2024 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову призначено до розгляду на 10.01.2024.

У судовому засіданні 10.01.2024 заявник підтримав заяву у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник ПП "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" та ОСОБА_3 проти заяви заперечував, просив суд відмовити у її задоволенні.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, а також, враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини третя та четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги.

Зі змісту позовних вимог судом встановлено, що предметом судового спору є скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу та витребування частки у статутному капіталі, тобто спір є корпоративним.

Верховний Суд, переглядаючи та скасовуючи в касаційному порядку ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/16800/20, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021, якою вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку (45%) ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 3150000,00 грн, зазначив, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю. З огляду на те, що предметом спору у справі №910/16800/20 є вимоги немайнового характеру, Верховний Суд дійшов висновку, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору, не перебуває в правовому зв`язку з предметом позовних вимог та може бути заявлений лише з вимогами майнового характеру (пункт 4.6 вказаної постанови).

Враховуючи висновки Верховного Суду, з огляду на предмет позову, а також з урахуванням доводів позивача стосовно того, що накладення арешту на частку спрямоване на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову, суд вважає, що заявлений захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства перебуває в логічному зв`язку з позовними вимогами про витребування цієї частки.

Такий захід забезпечення позову за висновком суду є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості та/або значного ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, оскільки, у випадку подальшого відчуження спірної частки в статутному капіталі підприємства, позивач не зможе захистити своє порушене право в межах цього судового провадження без інших звернень до суду до нових учасників підприємства.

При цьому суд вважає за необхідне вказати, що в даному випадку подання доказів, які б свідчили про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, не є визначальною умовою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки до ухвалення рішення і набуття ним чинності відповідач може у будь-який момент безперешкодно відчужити свою частку, зокрема шляхом укладення договору дарування, і при цьому він може не здійснювати жодних дій, які б могли опосередковано свідчити про намір вчинити дарування частки.

Суд враховує, що головною метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову. У разі зміни власника спірної частки позивача буде позбавлено оперативного, вчасного захисту та поновлення корпоративних прав, які він вважає порушеними, та виникне необхідність нового звернення до суду з іншим позовом.

Суд також зауважує, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

В той же час, постановляючи ухвалу про заборону іншим особам вчиняти дії у спорах, що виникають з корпоративних відносин, господарський суд повинен чітко визначити, які дії заборонено вчиняти, що випливає із змісту норм пункту 4 частини першої, частини п`ятої статті 137 ГПК України, які допускають можливість забезпечення позову у спосіб шляхом заборони дій, які прямо стосуються предмета спору, а для державних органів (державний реєстратор у спірних правовідносинах виконує функції держави) заборона допускається виключно щодо прийняття конкретних визначених судом рішень, вчинення конкретної дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд вважає, що запропонований позивачем захід забезпечення позову в частині заборони державним реєстраторам будь-яких органів (органів місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих Міністерством юстиції України підприємств), а також державним і приватним нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи про зміну розміру статутного капіталу; зміни та перерозподілу часток учасників (засновників); зміни складу учасників (засновників) безпосередньо пов`язаний та співмірний з предметом позову.

Невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки зміна статутного капіталу та перерозподіл часток може взагалі унеможливити відновлення стану, який існував до стверджуваного порушення. В свою чергу зміна складу учасників безпосередньо впливає на коло відповідачів у даному спорі, та може призвести до того, що позивач буде вимушений ініціювати додаткові судові спори з метою відновлення порушених, на його думка, прав.

Натомість, суд зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано доцільності вжиття заходів забезпечення позову та пов`язаності з предметом спору в частині заборони державної реєстрації виключення учасників (з урахуванням належності 100% статутного капіталу одній особі), зміни директора, зміни місцезнаходження.

Більш того, наведене позивачем у заяві про забезпечення позову формулювання заборони державної реєстрації інших змін не відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Заборона реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття спірних заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Суд також зазначає про відсутність правового зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно підприємства та предметом позовних вимог, які в рамках даної справи не стосуються безпосередньо повернення/витребування відповідного майна на користь позивача.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд зазначає про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідачі не позбавлені права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.136-137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 04.01.2024 за вх. №2-38/24 про забезпечення позову по справі №916/92/24 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на 100% частки у статутному капіталі Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 12, корпус В, кв. 14, ), яка належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

3. Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (органів місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих Міністерством юстиції України підприємств), а також державним і приватним нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи про зміну розміру статутного капіталу; зміни та перерозподілу часток учасників (засновників); зміни складу учасників (засновників) Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 12, корпус В, кв. 14, ).

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Боржник: Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "Технічний аудит" (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 12, корпус В, кв. 14, )

4. В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили 10.01.2024 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання

в строки, встановлені ст.12 Закону України „Про виконавче провадження.

Повна ухвала складена 15.01.2024

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна