ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року м. Дніпро Справа № 211/6249/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 (суддя Крижний О.М.) у справі № 211/6249/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Довгинцівського районного суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 210 391,21 грн, 3% річних у розмірі 2 441,29 грн, збитки від інфляції у розмірі 3 263,37 грн та пеню у розмірі 28 486,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 16.06.2017 в частині своєчасної сплати орендної плати.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2019 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" загальну заборгованість у розмірі 244 582,80 грн, з яких основна заборгованість 210 391,21 грн, 3% річних від простроченої суми 2 441,29 грн, збитки від інфляції - 3 263,37 грн, пеня - 28 486,93 грн та судовий збір у розмірі 3 668,74 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2021 скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2019 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2021 первісний позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" загальну заборгованість у розмірі 244 582,80 грн, з яких основна заборгованість 210 391 гривень 21 коп., 3% річних від простроченої суми 2 441 гривні 29 коп., збитки від інфляції - 3 263 гривні 37 коп., пеня - 28 486 гривень 93 коп., а також стягнуто судовий збір у розмірі 3 668,74 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про визнання договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017 року недійсним відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.02.2023 апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2022 скасовано. Провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про визнання договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017 року недійсним закрито. Роз`яснено позивачу, що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.03.2023 заяву Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Ухвалено передати справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про визнання договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017 недійсним до Господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 р. у справі № 211/6249/18:

- позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково;

- стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, 26, ідентифікаційний код 25543196) основний борг у розмірі 210 391,21 грн (двісті десять тисяч триста дев`яносто одна грн 21 коп.) пеню у розмірі 24 198,39 грн (двадцять чотири тисячі сто дев`яносто вісім грн 39 коп.), 3 % річних у розмірі 2 439,68 грн (дві тисячі чотириста тридцять дев`ять грн 68 коп.), збитки від інфляції в розмірі 2 433,01 грн (дві тисячі чотириста тридцять три грн 01 коп.) та судовий збір у розмірі 3 655,99 грн (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять грн 99 коп.);

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 р. у справі № 211/6249/18 повністю та залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ч. 3 ст. 162 ГПК України, а саме:

- зазначено найменування суду - Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що не узгоджується із найменуванням суду, що розглядав справу;

- не зазначені засоби зв`язку, офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти позивача та відповідача;

- не зазначено, чи було вжито позивачем заходів досудового врегулювання спору;

- відсутнє зазначення про те, чи вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

- не містить відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Окрім цього апелянт вважає, що ця справа не могла бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження і, відповідно, позовна заява мала бути підписана адвокатом, а не особою по довіреності. Неможливість розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження апелянт обґрунтовує тим, що на момент подачі позовної заяви до суду (2018 рік) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 762 грн. Ціна же позову визначена у розмірі 244 582,80 грн, що більше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом.

Також апелянт стверджує, що позовна заява не містить достатніх відомостей, які б підтверджували право особи, яка її підписала на її підписання, оскільки до позовної заяви не долучено копію паспорту чи іншого документу, з якого можна було б встановити, що особі, яка підписала заяву, виповнилося 18 років.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 р. у справі № 211/6249/18 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представником АТ "Укртелеком" подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого позивач заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що висновки місцевого господарського суду ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які узгоджуються з чинним законодавством України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.06.2017 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (орендодавець) Фізичною особою-підприємцем Половніковим Віктором Олексійовичем (орендар) укладено договір оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість - частину Відкритого складу (літ. В) площею 314,7 м2, частину Дизельної (літ. Б) площею 76,0 м2 та частину приміщення на 1-поверсі 4-поверхової нежитлової будівлі зв`язку (літ. А-4) площею 23,0 м2 (приміщення №№ 53, 54 та частина приміщення № 55 згідно з планом), в тому числі коефіцієнт загальних площ 1,3 %, що відображає частку орендаря у місцях загального користування, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО,97 загальною площею 413,7 м2, для розміщення обладнання для обслуговування та ремонту власних транспортних засобів.

Згідно з п. 1.2 договору вартість майна станом на 31.05.2017 становить - 123 200,00 грн.

Цей договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 31.05.2018 включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.12.1 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за домовленістю сторін орендна плата становить: частина Відкритого складу (літ. В) - 21,48 грн. за 1 м2 орендованої площі без ПДВ, що становить 6 759,76 грн за 314,7 м2 без ПДВ; частина Дизельної (літ. Б) - 16,48 грн за 1 м2 орендованої площі без ПДВ, що становить 1 252,48 грн за 76,0 м2 без ПДВ; частина приміщення Будівлі зв`язку (літ. А-4) - 45,84 грн. за 1 м2 орендованої площі без ПДВ, що становить 1 054,32 грн. за 23,0 м2 без ПДВ за місяць. Оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою, що діє на дату виникнення податкового зобов`язання.

У відповідності з п. 3.2 договору починаючи з 2018 року кожного 1 червня кожного року оренди орендна плата збільшується на 10% від ставок орендної плати, що діяли за попередній рік оренди. Орендодавець має право в односторонньому порядку змінювати розмір орендної плати шляхом направлення орендарю письмового повідомлення не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати запровадження нової орендної плати (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4-3.6 договору додатково до орендної плати орендар оплачує послуги з утримання комерційної нерухомості які складаються: з комунальних витрат, витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями тощо. Повний перелік та вартість даних послуг на дату складання договору вказується в додатку № 2. Крім того орендар відшкодовує орендодавцю витрати на опалення орендованих приміщень Дизельної (літ. Б) пропорційно займаній частині цієї будівлі на підставі щомісячних рахунків. Орендар відшкодовує вартість водопостачання та водовідведення, спожиті за місяць, згідно з показниками окремо встановленого лічильника у відповідності до встановлених законодавством тарифів. Орендодавець в односторонньому порядку без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору змінює плату за послуги з утримання комерційної нерухомості а зміни або запровадження нових цін, тарифів на комунальні послуги, введення інших обов`язкових зборів і платежів згідно з законодавством України. Орендар відшкодовує вартість електроенергії, спожитої за поточний місяць, згідно з показниками окремо встановленого лічильника у відповідності до державних тарифів та сплачує витрати на забезпечення обладнання орендаря електроживленням через електромережі ПАТ "Укртелеком".

Відповідно до п. 3.7 договору щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим орендодавець надає орендарю Акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за місяць разом з рахунком на оплату. Орендар зобов`язаний виписати Акт про надані послуги та повернути його орендодавцю не пізніше 30 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі неповернення Акту про надані послуги орендодавцю у вказаний строк він вважається погодженим орендарем.

Орендна плата та інші платежі за договором сплачуються орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Неотримання рахунку орендарем не звільняє його від сплати платежів за договором (п. 3.8 договору).

01.06.2017 сторонами підписаний акт приймання-передачі майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв майно згідно з договором оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017.

Позивачем долучені до матеріалів справи акти надання послуг №1200ДН/17-788 від 30.06.2017 на суму 11579,68 грн., №1200ДН/17-940 від 31.07.2017 на суму 11447,46 грн., №120ДН/17 -1019 від 31.08.2017 на суму 11619,17 грн., №1200ДН2/17-40 від 30.09.2017 на суму 11711,17 грн., №1200ДН2/17-110 від 31.10.2017 на суму 12170,45 грн., №1200ДН2/17-150 від 30.11.2017 на суму 21580,58 грн., №1200ДН2/17-238 від 31.12.2017 на суму 24567,36 грн., №1200ДН2/18-20 від 31.01.2018 на суму 30800,53 грн., №1200ДН2/18-85 від 28.02.2018 на суму 29777,18 грн., №1200ДН2/18-136 від 31.03.2018 на суму 22678,66 грн., №1200ДН2/18-207 від 30.04.2018 на суму 19585,07 грн., №1200ДН2/18-298 від 31.05.2018 на суму 12330,24 грн., №1200ДН2/18-370 від 30.06.2018 на суму 12123,34 грн. Також позивачем долучені до матеріалів справи рахунки, які виставлялися відповідачу та докази направлення рахунків і актів.

08.05.2018 припинено господарську діяльність Фізичної особи-підприємця Половнікова Віктора Олексійовича, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 78, т.1).

30.06.2018 сторонами підписаний акт приймання-передачі майна з оренди (а.с. 58, т.1).

Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач своєчасно та в повному обсязі орендну плату не сплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 210 391,21 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Виходячи з умов договору і матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що строк оплати орендної плати та послуг з утримання комерційної нерухомості є таким, що настав. Оскільки доказів оплати орендної плати та послуг з утримання комерційної нерухомості відповідач не надав і позовні вимоги не спростував, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимога про стягнення основної суми боргу у розмірі 210 391,21 грн підлягає задоволенню.

Крім вимоги про стягнення суми основного боргу, суд першої інстанції надав оцінку заявленим позовним вимогам про стягнення з відповідача пені у розмірі 28 486,93 грн, 3 % річних у розмірі 2 441,29 грн та збитків від інфляції у розмірі 3 263,37 грн і дійшов висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення пені у розмірі 28 468,70 грн, 3 % річних у розмірі 2 439,68 грн і збитків від інфляції у розмірі 2 433,01 грн. Водночас суд, беручи до уваги припинення відповідачем підприємницької діяльності, враховуючи передбачення договором нарахування штрафних санкцій протягом всього строку прострочення, дійшов висновку про можливість зменшити розмір пені на 15% (4 270,31 грн) та стягнути з відповідача 24 198,39 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 210 391,21 грн - основний борг, 24 198,39 грн - пеня, 2 439,68 грн - 3 % річних, 2 433,01 грн - збитки від інфляції.

В своїй апеляційній скарзі відповідач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині висновків суду щодо встановлення обставин справи та не посилається на порушення судом норм матеріального права.

Натомість апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, і має дослідити суд апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, судова колегія враховує наступне.

Як зазначено вище у грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 16.06.2017, 3% річних, збитки від інфляції та пеню.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2019 у справі № 211/6249/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі № 211/6249/18 заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2019 у цій справі скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2021 у справі № 211/6249/18 первісний позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про визнання договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017 року недійсним відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.02.2023 у справі № 211/6249/18 апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2022 скасовано. Провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про визнання договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017 року недійсним закрито.

Так, відповідно до ч. 1. ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права, протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови, звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Розглядаючи заяву Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про направлення справи за встановленою юрисдикцією Дніпровським апеляційним судом встановлено, що апеляційний суд закрив провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, дійшовши висновку, що розгляд справ даної категорії віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.03.2023 у справі № 211/6249/18 заяву Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Ухвалено передати справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про визнання договору оренди комерційної нерухомості № 12Е000-1516/17 від 01.06.2017 недійсним до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 174 ГПК України у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Апелянт вважає, що ця справа не могла бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження і, відповідно, позовна заява мала бути підписана адвокатом, а не особою по довіреності. Неможливість розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження апелянт обґрунтовує тим, що на момент подачі позовної заяви до суду (2018 рік) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 762 грн. Ціна же позову визначена у розмірі 244 582,80 грн, що більше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до частин 1-3 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує, зокрема, ціну позову.

Згідно з частинами 3, 5 статті 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 250 ГПК України визначено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При цьому ГПК України не унормовано, що у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження вирішується відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

Отже питання про розгляд справи у спрощеному чи загальному провадженні вирішується станом на час відкриття провадження у справі господарським судом, у даному випадку - станом на 2023 рік.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 2684 гривні.

За таких обставин місцевий господарський суд, здійснивши аналіз ціни позову, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, дійшов обґрунтованого висновку, що цей спір є малозначним і має розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно з ч. 2 ст. 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Враховуючи вказану норму процесуального законодавства та встановлену вище апеляційним судом правомірність віднесення судом першої інстанції даної справи до малозначних, правомірним є також прийняття судом до розгляду позовної заяви, підписаної представником за довіреністю, який не є адвокатом.

Питання про відсутність повноважень у особи, яка підписала позовну заяву, вирішується судом під час відкриття провадження у справі та є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Таким чином при відкритті провадження у даній справі місцевий господарський суд повинен був керуватися абз. 3 ч. 1 ст. 174 ГПК України та вирішувати питання про наявність або відсутність повноважень у особи, яка підписала позовну заяву, відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

Отже, з приводу того, що вказана позовна заява підписана не адвокатом, а представником за довіреністю, судом першої інстанції правильно зауважено, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Враховуючи, що позов подано до суду першої інстанції у грудні 2018 року, відповідно до чинного на той час законодавства підписувати його міг представник за довіреністю.

Щодо доводів апелянта про те, що позовна заява не містить достатніх відомостей, які б підтверджували право особи, яка її підписала, на її підписання, оскільки до позовної заяви не долучено копію паспорту чи іншого документу, з якого можна було б встановити, що особі, яка підписала заяву, виповнилося 18 років, судова колегія вважає, що вони не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана представником позивача, на підтвердження повноважень якого до позовної заяви додана копія довіреності, підписана директором ПАТ "Укртелеком".

Водночас судова колегія зауважує, що подання копії паспорту для встановлення того чи виповнилося 18 років особі, яка підписала позовну заяву, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Відхиляє судова колегія і доводи апелянта про те, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ч. 3 ст. 162 ГПК України, з огляду на наступне.

Як зазначено вище дана справа надійшла з Дніпровського апеляційного суду до Господарського суду Дніпропетровської області за підсудністю. Для таких випадків нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено подання позивачем будь-яких процесуальних документів щодо уточнення в позовній заяві найменування суду, який розглядає справу після її передання за підсудністю.

За таких обставин судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта про зазначення в позовній заяві найменування суду - Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що не узгоджується із найменуванням суду, що розглядав справу.

Щодо того, що у позові не зазначені засоби зв`язку, офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти позивача та відповідача; не вказано чи було вжито позивачем заходів досудового врегулювання спору; відсутнє зазначення про те, чи вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; відсутні відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, судова колегія має зазначити таке.

Про зазначені вище недоліки позовної заяви відповідач заявляв і під час розгляду справи судом першої інстанції в клопотанні про залишення позовної заяви без руху.

Надаючи оцінку зазначеним доводам відповідача, викладеним в клопотанні про залишення позовної заяви без руху, місцевим господарським судом слушно зазначено, що оскільки дана справа вже розглядалася в порядку цивільного судочинства близько 5 років і в матеріалах справи зібрані дані, суд з метою процесуальної економії не вбачає за необхідне залишати позовну заяву без руху із вказаних підстав.

В свою чергу судова колегія звертає увагу на висновки Конституційного Суду, викладені в Рішенні від 28.04.2021 у справі № 3-95/2020(193/20), де зазначено, що в Основному Законі України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55).

У цьому контексті, як вважає Конституційний Суд України, важливим є такий припис Доповіді про правовладдя: "Роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на правовладді. Судівництво є гарантом справедливості - засадничої цінності в державі, керованій правом. Украй важливо, щоб судівництво мало повноваження визначати, які з нормативних актів є застосовними та дійсними (юридично значущими) в конкретній справі, розв`язувати питання факту та застосовувати приписи права до фактичних обставин за належною, себто достатньо прозорою й передбаченою методологією тлумачення" (§ 54).

Оцінюючи аргументи Товариства щодо юридичної невизначеності оспорюваних приписів Кодексу, Конституційний Суд України бере до уваги принцип "jura novit curia" (суд знає приписи права), згідно з яким суд, розглядаючи справу, може незалежно від думок учасників спору самостійно витлумачити та застосувати приписи права.

На підставі цих міркувань Конституційний Суд України вважає, що надмірний формалізм у вимогах щодо текстуального викладу окремих приписів Кодексу або іншого акта цивільного законодавства з метою, зокрема, звуження змісту та обсягу характерних для приватного права оцінних понять або зменшення ролі суду в оцінці фактів та тлумаченні й застосуванні приписів права перестає слугувати меті забезпечення юридичної визначеності та нівелює значення правосуддя в державі, керованій правом.

Також, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05.12.2018 у справі № П/9901/736/18 зробила висновок, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Колегія суддів вважає, що залишивши без розгляду позовну заяву у цій малозначній справі, яка розглядається судами вже 5 років, на підставі зазначених відповідачем недоліків позовної заяви, суд як першої, так і апеляційної інстанції, припустився б надмірного формалізму, чим позбавив би позивача права на справедливий судовий захист у розумні строки.

З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 278 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 р. у даній справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5 503,11 грн слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 у справі № 211/6249/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 у справі № 211/6249/18 - залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль