ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"15" січня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2167/23 (922/90/24)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.,

без виклику учасників справи,

розглянувши матеріали позовної заяви (вх. № 90/24 від 08.01.2024) у справі № 922/2167/23 (922/90/24)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Слобожанський логістичний комплекс (, адреса: 61057, м. Харків, пр-т Героїв Харкова (раніше пр-т Московський), буд. 277)

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (, адреса: 64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Свободи, буд. 24);

2. Акціонерного товариства СЕНС БАНК (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100);

3. Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (, адреса: 61089, м. Харків, пр-т Індустріальний (раніше - пр-т Фрунзе), буд. 3);

про визнання договорів поруки, застави та іпотеки недійсними та визнання відсутнім права вимоги за вказаними договорами,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Слобожанський логістичний комплекс звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 90/24 від 08.01.2024) до відповідачів:

1. ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД"; 2. АТ СЕНС БАНК; 3. ПрАТ "Харківський підшипниковий завод". У позовній заяві позивач просить суд:

1) визнати договір поруки від 26.05.2017 № 70-П/17, укладений між ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (актуальне найменування АТ СЕНС БАНК), - недійсним;

2) визнати відсутнім право вимоги АТ СЕНС БАНК до ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором поруки від 26.05.2017 № 70-П/17;

3) визнати договір застави товарів в обороті від 26.05.2017 № 186/17, укладений між ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (актуальне найменування АТ СЕНС БАНК), - недійсним;

4) визнати відсутнім право вимоги АТ СЕНС БАНК до ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором застави товарів в обороті від 26.05.2017 № 186/17;

5) визнати договір іпотеки від 26.05.2017 № 187/17, укладений між ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (актуальне найменування АТ СЕНС БАНК), - недійсним;

6) визнати відсутнім право вимоги АТ СЕНС БАНК до ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором іпотеки від 26.05.2017 № 187/17;

7) визнати договір поруки від 09.06.2017 № 002-CRD/17-USB-SUR2, укладений між ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" та ПАТ «УКРСОЦБАНК» (актуальне найменування АТ СЕНС БАНК), - недійсним;

8) визнати відсутнім право вимоги АТ СЕНС БАНК до ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором поруки від 09.06.2017 № 002-CRD/17-USB-SUR2;

9) визнати договір застави рухомого майна від 09.06.2017 № 002-CRD/17-USB-PLA2, укладений між ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" та ПАТ «УКРСОЦБАНК» (актуальне найменування АТ СЕНС БАНК), - недійсним;

10) визнати відсутнім право вимоги АТ СЕНС БАНК до ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором застави рухомого майна від 09.06.2017 № 002-CRD/17-USB-PLA2.

Також позивач у позовній заяві просить покласти на відповідачів судові витрати у справі, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви до суду позивач на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України додав до позовної заяви платіжну інструкцію № 494 від 03.01.2024, що свідчить про сплату судового збору в розмірі 30280,00 грн, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується відповідною Випискою про зарахування судового збору, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно з Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.01.2024 у справі № 922/2167/23(922/90/24), вказану позовну заяву (вх. № 90/24 від 08.01.2024) передано на розгляд судді Новіковій Н.А. в межах справи № 922/2167/23 про банкрутство ТОВ «ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД».

11.01.2024 за вх. № 923/24 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшло клопотання АТ СЕНС БАНК (відповідача 2) про залишення вказаної позовної заяви без руху, в якій відповідач 2, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного суду, викладені зокрема в Постановах від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22 та від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, зазначає, що ТОВ Слобожанський логістичний комплекс заявило у позовній заяві позовні вимоги про визнання недійсними договорів та визнання відсутніми прав вимог за ними (в негативному значенні правової визначеності), які, на думку відповідача 2, є майновими вимогами, за розгляд яких має бути сплачений відповідний судовий збір у розмірі, визначеному відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тому, враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір за 10 вимог немайнового характеру, тобто, як вважає відповідач 2, в недостатньому розмірі, відповідач 2 просить залишити вказану позовну заяву без руху.

Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною ч. 1 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Тобто, процесуальним законом встановлено імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими та іншими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог.

Визначені ч. 2 ст. 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами Господарського процесуального кодексу України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження.

Отже, розгляд усіх спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Верховного Суду від 30.01.2020р. у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19).

Також, системний аналіз змісту приписів ст. 7 КУзПБ у сукупності із зазначеними нормами ГПК щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) приводить до висновку, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство майнових спорів, стороною яких є боржник, є універсальним та не містить виключень залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019. у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, розгляд усіх спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21.10.2019 КУзПБ має здійснюватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.07.2023 у справі № 922/2167/23 (суддя Новікова Н.А.) відкрито провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, призначено розпорядником майна - арбітражного керуючого Бову Д.В., та призначено попереднє засідання суду на 06.09.2023 о 14:00.

На виконання зазначеної ухвали 19.07.2023 судом оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховного Суду повідомлення про відкриття провадження у справі № 922/2167/23 про банкрутство боржника ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (повідомлення № 71031 від 19.07.2023).

У подальшому попереднє засідання суду у справі № 922/2167/23 неодноразово відкладалось на інші дати, зокрема в попередньому засіданні 10.01.2024 протокольною ухвалою суду було продовжено на 3 місяці процедуру розпорядження майном боржника, введену ухвалою суду від 19.07.2023 у справі № 922/2167/23, та відкладено попереднє засідання суду у вказаній справі до 07.02.2024 о 14:00.

Отже, наразі процедура розпорядження майном боржника - ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" у справі № 922/2167/23 не завершена та триває, боржника не визнано банкрутом і відносно нього ліквідаційна процедура не відкривалась.

На підставі зазначеного, враховуючи, що стосовно відповідача 1 - ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" у справі № 922/2167/23(922/90/24) відкрито провадження у справі про банкрутство (№ 922/2167/23), суд дійшов висновку, що розгляд зазначеної справи за позовною заявою ТОВ Слобожанський логістичний комплекс до відповідачів - ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", АТ СЕНС БАНК та ПрАТ "Харківський підшипниковий завод", про визнання договорів поруки, застави та іпотеки недійсними та визнання відсутнім права вимоги за вказаними договорами, - підлягає розгляду в межах справи № 922/2167/23 про банкрутство ТОВ ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД.

Стосовно заявленого відповідачем 2 клопотання про залишення вказаної позовної заяви без руху, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору в установлених порядку та розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до ч. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, що складає 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір, що складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 складає 3028,00 грн.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем - ТОВ Слобожанський логістичний комплекс заявлено 10 позовних вимог, 5 з яких - вимоги про визнання недійсними договорів поруки, застави та іпотеки та ще 5 - вимоги про визнання відсутнім права вимоги відповідача 2 до відповідача 1 за вказаними договорами.

На підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви до суду позивач на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України додав до позовної заяви платіжну інструкцію № 494 від 03.01.2024, що свідчить про сплату судового збору в розмірі 30280,00 грн (тобто по 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 3028,00 грн за кожну з 10 позовних вимог, як за вимоги немайнового характеру), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується відповідною Випискою про зарахування судового збору, яка міститься в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи клопотання про залишення без руху поданої ТОВ Слобожанський логістичний комплекс позовної заяви відповідач 2 - АТ СЕНС БАНК посилається на висновки Великої Палати Верховного суду, викладені зокрема в Постановах від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22 та від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, та зазначає таке.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 04.10.2023 по справі № 906/1026/22 досліджувала питання захисту інтересу позивача, який звернувся з вимогою про визнання права іпотекодержателя. Так, судом розглядалось питання, чи є спір про визнання прав іпотекодержателя майновим?

За наслідками розгляду, Велика Палата прийшла до висновку, що фактично ініційований позивачем спір спрямований на захист його майнового інтересу, вимога про визнання права іпотекодержателя ґрунтується на наявності такого інтересу, що виник на підставі договору іпотеки, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який має вартісну оцінку, а отже, має майновий характер, а тому розмір ставки судового збору за його подання повинен визначатися відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (п. 104 постанови).

У зв`язку із цим, ураховуючи викладені вище висновки про те, що позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених в ухвалах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.07.2021 у справі № 370/1543/20 та від 16.12.2022 у справі № 199/2786/21, щодо немайнового характеру позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя при визначенні розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги.

В свою чергу, Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 19.01.2021 по справі 916/1415/19 погодилась з висновками, які були сформульовані Верховним Судом України в постанові від 21.112012 у справі № 6-134цс12, де зазначено, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність та вважає, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162, п. 1-3 ч. 1 ст. 163 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) та у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.09.2023 у справі № 758/5118/21.

У постанові від 26.02.2019 у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Як вважає відповідач 2 у клопотанні про залишення без руху позовної заяви, аналіз вказаних правових позицій Великої Палати Верховного суду дає зробити висновки, що у поданій позовній заяві, заявлені вимоги про визнання недійсними договорів забезпечення та визнання відсутніми прав вимог за ними (в негативному значенні правової визначеності), підлягають вартісній оцінці, а отже є майновими вимогами та за розгляд яких має бути сплачено відповідний судовий збір.

Суд не погоджується з вищезазначеним твердженням відповідача 2, вважає його безпідставними та необґрунтованим, оскільки правові висновки Великої Палати Верховного суду в постановах від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22 та від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, на які посилається відповідач 2, не підлягають застосуванню судом в порядку ч. 4 ст. 236 ГПК України підчас розгляду даної справи у зв`язку з тим, що вони правовідносини, які є предметом спору у даній справі не є тотожними правовідносинам, що розглядалися у справах № 906/1026/22 та № 916/1415/19.

Так, у справі № 906/1026/22 Великою Палатою Верховного суду викладено правовий висновок стосовно порядку та розміру сплати судового збору за подання позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя, що ґрунтується на наявності у останнього інтересу, який виник на підставі договору іпотеки, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який має вартісну оцінку, а отже, має майновий характер, тому, за висновком суду касаційної інстанції, розмір ставки судового збору за подання такої позовної вимоги (а саме: позовної вимоги про визнання права) повинен визначатися відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (п. 104 постанови від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22).

Натомість, у справі № 922/2167/23(922/90/24), що розглядається, позивачем заявлено 10 позовних вимог, 5 з яких є вимогами про визнання недійсними договорів поруки, застави та іпотеки, а інші 5 є вимогами про визнання відсутнім права вимоги відповідача 2 до відповідача 1 за вказаними договорами. Тобто у даному випадку, позивач не є стороною оспорюваних договорів поруки, застави та іпотеки, а позовні вимоги не ґрунтуються на наявності у позивача інтересу, який виник на підставі вищезазначених договорів, у позивача відсутнє право в разі невиконання боржником забезпеченого за вказаними договорами зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предметів застави, поруки та іпотеки, які мають вартісну оцінку. А отже, заявлені у справі № 922/2167/23(922/90/24) позовні вимоги не мають майнового характеру, у зв`язку з чим за подання позовної заяви за вказаними вимогами має справлятись судовий збір у порядку та розмірі, визначеному пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", як за вимоги немайнового характеру (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну з вимог). Враховуючи, що позивачем у справі № 922/2167/23(922/90/24) заявлено 10 позовних вимог немайнового характеру, за подання зазначеної позовної заяви справляється судовий збір в розмірі 30280,00 грн, що становить 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (по 1 розміру за кожну з 10 позовних вимог), а відтак, додана позивачем до позовної заяви платіжна інструкція № 494 від 03.01.2024 про сплату судового збору в розмірі 30280,00 грн є належним доказом в розумінні вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, що підтверджує сплату судового збору в установлених ст. 4 Закону України "Про судовий збір" порядку та розмірі.

У справі № 916/1415/19 судом касаційної інстанції взагалі не розглядалось питання щодо порядку та розміру сплати судового збору за подання позовної заяви. Правовий висновок Великої Палати Верховного суду у справі № 916/1415/19 стосується правової визначеності способів захисту цивільних прав та інтересів позивача щодо визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність та вважає, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку).

За таких обставин, відповідач 2 у клопотанні про залишення позову без руху безпідставно посилається на висновки Великої Палати Верховного суду, викладені в Постановах від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22 та від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання та для залишення без руху позовної заяви ТОВ Слобожанський логістичний комплекс (вх. № 90/24 від 08.01.2024) з визначених відповідачем 2 у вказаному клопотанні підстав. Інших підстав для залишення позовної заяви без руху судом не встановлено, тому суд приймає до провадження позовну заяву у справі № 922/2167/23(922/90/24) для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство та відкриває провадження у справі за вказаною позовною заявою.

У відповідності до абз. 4 ч. 2 ст. 7 КУзПБ, заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 7 КУзПБ, позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (ч. 4 ст. 250 ГПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі викладеного, з огляду на приписи абз. 4, 5 ч. 2 ст. 7 КУзПБ, враховуючи, що позивачем у позовній заяві не наведено мотивованих обґрунтувань щодо необхідності розгляду даного спору за правилами загального позовного провадження, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про те, що справа № 922/2167/23 (922/90/24) підлягає розгляду в межах справи про банкрутство за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, враховуючи категорію справи та обраний позивачем спосіб захисту, а також враховуючи обсяг та характер доказів, наданих позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність призначити справу № 922/2167/23 (922/90/24) до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 2, 7 КУзПБ, ст. 2, ст. 12, 20, ч. 5 ст. 161, ст. 162-167, 176, 232-235, 248, 250-252 ГПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду позовну заяву ТОВ Слобожанський логістичний комплекс (вх. № 90/24 від 08.01.2024) у справі № 922/2167/23 (922/90/24) в межах справи про банкрутство.

2. Відкрити провадження у справі у справі № 922/2167/23 (922/90/24).

3. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

4. Призначити судове засідання у справі на 14 лютого 2024 року о 10:30 .

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Харківської області за адресою: 61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал 105.

5. Встановити відповідачам (ТОВ "ЛОЗІВСЬКИЙ КОВАЛЬСЬКО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", АТ СЕНС БАНК, ПрАТ "Харківський підшипниковий завод") строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзивів на позовну заяву та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження разом із доказами їх надіслання (надання) іншим учасникам справи згідно зі ст. 250, 251 ГПК України.

6. Встановити позивачу строк 5 днів з дня отримання відзивів для подання до суду відповідей на відзиви разом із доказами їх надсилання (надання) іншим учасникам справи згідно зі ст. 251 ГПК України.

7. Встановити відповідачам строк 5 днів з дня отримання відповідей на відзиви для подання до суду заперечень на ці відповіді разом із доказами їх надсилання (надання) іншим учасникам справи згідно зі ст. 251 ГПК України.

8. Роз`яснити учасникам справи, що у випадку неподання відповідачами відзивів та/або клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також у разі неподання позивачем відповідей на відзиви, а відповідачами заперечень на відповіді на відзиви протягом строків, встановлених цією ухвалою, розгляд справи буде відбуватися за наявними у ній матеріалами після спливу зазначених строків, але в межах строків, встановлених ст. 248 ГПК України.

9. Повідомити учасникам справи, що заяви по суті справи, а також заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів можуть бути ними подані або в електронному вигляді виключно через особистий кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, або в паперовому вигляді -звичайною поштою на офіційну поштову адресу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу складено та підписано 15.01.2024.

Суддя Н.А. Новікова