ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"09" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/72/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А. розглянувши заяву від 28.12.2023 (вх. № 76/24 від 04.01.2024) стягувача Фізичної особи-підприємця Одринченко Віталія Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за Договором оренди приміщення від 18.09.2021 № АК/15/21 в розмірі 180 000,00 грн.

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець Одринченко Віталій Олексійович звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою від 28.12.2023 (вх. № 76/24 від 04.01.2024) про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 за Договором оренди приміщення від 18.09.2021 № АК/15/21 в розмірі 180 000,00 грн.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

18.09.2021 між Фізичною особою-підприємцем Одринченко Віталієм Олексійовичем та Фізичною особою підприємцем Сіряком Євгеном Леонідовичем було укладено Договір оренди приміщення № АК/15/21.

Заявник зазначає, що внаслідок неналежного виконання боржником умов Договору оренди приміщення від 18.09.2021 № АК/15/21 у нього утворилась заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в розмірі 180 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно із статтею 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.04.2022 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Сіряка Євгена Леонідовича.

Отже у даному наказному провадженні боржником виступає громадянин Сіряк Євген Леонідович, який втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності станом на дату звернення із заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Приписами частини дев`ятої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Виходячи з вищенаведеного, Фізична особа-підприємець Сіряк Євген Леонідович втратив статус підприємця.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до ГПК України.

Відповідно до вказаних змін, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17.

Разом з тим, відповідно до пункту 16 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Як вказано вище, у частині третій статті 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Звертаючись із заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Враховуючи припинення підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем Сіряком Євгеном Леонідовичем, заявлені вимоги ФОП Одринченком Віталієм Олексійовичем про стягнення заборгованості за Договором оренди приміщення від 18.09.2021 № АК/15/21 в розмірі 180 000,00 грн. не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

У пункті 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України передбачена підстава - заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, оскільки нормами ГПК України (п. 16 ч. 1 ст. 20, ч. 3 ст. 147) чітко визначене коло можливих учасників (заявника (стягувача) та боржника) в наказному провадженні і громадянин без статусу фізичної особи - підприємця не входить в таке коло осіб, то дана заява не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а тому суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі пункту 4 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Необхідно наголосити, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Роз`яснюючи дану норму закону, суд звертає увагу заявника, що для захисту своїх законних прав та інтересів щодо стягнення заборгованості з громадянина Сіряка Є.Л., який припинив свою підприємницьку діяльність, ФОП Одринченко В.О. має право звернутись до Господарського суду Одеської області в позовному провадженні, адже заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 255 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Одринченко Віталію Олексійовичу у видачі судового наказу за заявою від 28.12.2023 (вх. № 76/24 від 04.01.2024).

Ухвала набрала законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена, в частині зупинення провадження у справі, в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.А. Шаратов