ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024м. ДніпроСправа № 904/7022/20 (904/5748/23)

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м.Дніпро, вул.Маяковського, 31, ідентифікаційний номер юридичної особи 05393122)

про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 , м. Дніпро (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", м.Дніпро (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.10.2023 матеріали позовної заяви №904/7022/20 (904/5748/23) передано на розгляд судді Суховарову А.В.

Ухвалою суду від 01.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та зобов`язано позивача протягом 5 днів з дня вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2023 усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00грн.

Зазначеною вище ухвалою суд роз`яснив ОСОБА_1 , що у тому випадку, якщо позивач не усуне всі недоліки у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

08.11.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.11.2023 справу №904/7022/20 (904/5748/23) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу №904/7022/20 (904/5748/23) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; зобов`язано відповідача в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі, направити відзив на позов учасникам справи (докази направлення надати суду); зобов`язано позивача в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву, направити відповідь на відзив учасникам справи (докази направлення надати суду); зобов`язано відповідача в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відповіді на відзив.

20.12.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" надійшов відзив ліквідатора ПАТ "Дніпропетровський трубний завод", за змістом якого ліквідатор зазначає, що позовні вимоги підлягають відхиленню, з огляду на пропуск заявником тримісячного строку встановленого ст.233 Кодексу законів про працю України та посилання ліквідатора на приписи ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 16.01.2024 судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача Господарським судом Дніпропетровської області 11.01.2021 відкрито провадження у справі №904/7022/20 про банкрутство.

Станом на 16.01.2024 справа №904/7022/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м.Дніпро, вул.Маяковського, буд.31, ідентифікаційний номер юридичної особи 05393122) перебуває на стадії ліквідації.

Повноваження ліквідатора виконуються арбітражним керуючим Павловою Юлією Михайлівною (свідоцтво №1778 від 27.12.2016).

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори про стягнення заробітної плати.

Аналогічні положення містяться у ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 05.05.2011 по 05.11.2019, що підтверджується копією трудової книжки, однак, відповідач тривалий час не виплачував позивачеві заробітну плату та належних звільненому працівникові сум, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку після звільнення у розмірі 174 096,90грн.

Рішенням господарського суду від 03.12.2020 по справі №904/4592/15 (904/4534/20) позовні вимоги задоволені у повному обсязі, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд 31, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати у розмірі 19 825,00грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 по справі №904/7022/20 (904/4819/21) стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м.Дніпро, вул. Маяковського, 31, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 07.11.2019 року по 31.05.2021 включно у розмірі 100 738,56грн. та 2 270,00грн. - судового збору.

У зв`язку із тим, що розрахунок з позивачем по заробітній платі згідно рішення суду від 03.12.2020 по справі №904/4592/15 (904/4534/20) та від 14.07.2021 по справі №904/7022/20 (904/4819/21) фактично не здійснено, позивач вирішив звернутись до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Як вбачається з відзиву відповідача, долученого до матеріалів справи, повний розрахунок по заробітній платі у розмірі 19 825,65грн. з позивачем не проведено. Згідно долучених до відзиву квитанцій про сплату належних ОСОБА_1 виплат при звільненні, останній фактично отримав виплати у розмірі 15 993, 00грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з положеннями ст.117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

У Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином, з огляду на те, що з позивачем не було здійснено повного розрахунку після звільнення, суд відхиляє посилання відповідача про пропущення позивачем тримісячного строку на звернення до суду із позовною заявою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зроблено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону № 108/95-ВР, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Окрім викладеного, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має разовий характер (постанови Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 569/11319/19 провадження № 61-7911св20, від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, провадження № 12-301гс18, від 11 лютого 2019 року у справі № 2609/11956/12-ц, провадження № 61-43353св18, від 05 червня 2019 року у справі № 694/215/16-ц, провадження № 61-37406св18).

За викладених обставин, враховуючи рішення суду від 14.07.2021 по справі №904/7022/20 (904/4819/21), яким стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 07.11.2019 року по 31.05.2021, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на приписи ст. 117 Кодексу законів про працю України, якими встановлено максимальний період для стягнення середнього заробітку- шість місяців.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 94, 115-116 КЗпП, ст.ст. 20, 129, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 41 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м.Дніпро, вул.Маяковського, 31, ідентифікаційний номер юридичної особи 05393122)про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя А.В. Суховаров