ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Справа № 915/1516/23

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами, справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", 54020, м.Миколаїв, Каботажний спуск, 18, електронна адреса:

до відповідача: Миколаївської міської ради, 54027, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20, електронна пошта:

про: стягнення 23 750, 39 грн.

Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01-09/1807 від 27.09.2023 до Миколаївської міської ради про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 23 750,39 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по Договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, щодо сплати поставленої позивачем теплової енергії в опалюваний період 2021-2022, 2022-2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.10.2023 позовну заяву №01-09/1807 від 27.09.2023 Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху від 04.10.2023 була направлена в електронному вигляді позивачу 04.10.2023 на його електронному адресу, та отримана останнім 04.10.2023, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

16.10.2023 позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву №01-09/1860 від 16.10.2023 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами; запропоновано відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в 5-денний строк від дня отримання даної ухвали, подати суду заяву у відповідності до ч. 4 ст. 176 ГПК України. Запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Відповідач через систему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву (вх.№14019/23 від 23.10.2023) в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову. Вказує, що відповідач не надавав позивачу заяву - приєднання, не сплачував рахунки за надані послуги, відсутній факт приймання-передачі теплової енергії, у зв`язку з цим вважає, що відсутнє акцептування договору надання послуг з боку відповідача. Також, зазначає, що позивачем не доведені фактичні обставини для застосування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для розрахунку теплової енергії по середньодобовому споживанню.

Позивач 26.10.2023 до відділу документального забезпечення надав відповідь на відзив (вх.№14198/23 від 26.10.2023) в якій зазначає, що нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 не обладнані окремими вузлами обліку теплової енергії, а знаходяться у житловому буднику, на вводі якого встановлено загальний вузол обліку теплоспоживання, споживання тепла вбачається з відомостей споживання теплової енергії. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньо будинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. Приміщення Відповідача по вул. Адміральська 21/5 знаходяться в системі житлового будинку з централізованою системою опалення, яка є єдиною з системою опалення приміщень будинку по вул. Адміральська 21. Вказує, що у зв`язку з тим, що нежитлові приміщення по вул.Адміральська 21/5 не обладнані окремими вузлами обліку теплової енергії, а знаходяться у житловому будинку, на вводі якого встановлено загальний вузол обліку теплоспоживання, розрахунок нарахувань споживачам цього будинку ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» здійснює згідно даних засобів вимірювальної техніки загального вузла обліку з урахуванням питомої ваги максимального теплового навантаження кожного зі споживачів.

Відповідач через систему «Електронний суд» надав заперечення на відповідь на відзив (вх.№14387/23 від 30.10.2023) в яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснено поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Територіальна громада м.Миколаєва є власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

07.10.2020 Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Управління комунального майна Миколаївської міської ради із запитом на отримання публічної інформації №10-01/1458 від 07.10.2020, в якому позивач просив надати інформацію щодо користувачів нежитловими приміщеннями, у житловому будинку по АДРЕСА_1 за період з 01 вересня 2018 року.

Управління комунального майна Миколаївської міської ради листом про надання інформації №1865/10/01/08/20 від 23.10.2020, повідомило позивача, що нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 площею 42,9 кв.м. з 01.09.2018 в орендне користування не передавались та є вільними.

Вказані обставини не спростовані відповідачем під час розгляду даної справи.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1106 від 29.10.2021 "Про початок опалювального періоду 2021-2022 рр. у житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва" вирішено розпочати опалювальний період на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 01.11.2021. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №263 від 28.03.2022 "Про закінчення опалювального сезону 2021-2022 рр." вирішено закінчити опалювальний сезон з 29.03.2022 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, лікарень, пологових будинків, амбулаторій.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №625 від 09.11.2022 "Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр. для об`єктів соціально-культурної сфери" вирішено забезпечити опалення організацій, закладів та установ охорони здоров`я, освіти, соціального захисту, інших об`єктів соціально - культурної сфери, що мають власні котельні, а також об`єктів, на яких у зв`язку зі зниженням середньодобової температури зовнішнього повітря до +8С і нижче не забезпечуються належні умови відповідно до санітарних норм. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №176 від 24.03.2023 "Про закінчення опалювального сезону 2022-2023 рр." вирішено закінчити опалювальний період з 24.03.2023 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, лікарень, пологових будинків, амбулаторій.

Приватним акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль" в опалювальний період 2021-2023 рр. поставлялась відповідачу теплова енергія в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщень за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується нарядом на підключення від 06.11.2021, нарядом на підключення від 30.11.2022.

Факт постачання теплової енергії у спірний період підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями споживання теплової енергії абонента.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок №4912 за теплову енергію, спожиту за період з 06.11.2021 по 30.06.2023 на суму 23 750,39 грн. з ПДВ.

Нарахування за спожиту теплову енергію проводилися позивачем по умовно - змінній частині двоставкового тарифу (з 01 листопада 2021 по 31 березня 2023) та упродовж 12 місяців по умовно - постійній частині двоставкового тарифу що складають повну вартість теплової енергії спожитої в опалювальному періоді 2021-2023 років.

З метою отримання грошових коштів за поставлену теплову енергію, позивач направив на адресу відповідача претензію №1083-ю від 10.08.2023 на суму 23 750,39 грн.; до претензії позивачем додано розрахунок боргу, рахунок, акт прийому - передачі теплової енергії за період з 06.11.2021 по 30.06.2023.

Відповідач заборгованість за поставлену теплову енергію в повному обсязі не погасив, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Згідно ч.ч. 1, 3 с. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (ч.ч. 1, 3 ст. 275 ГК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", в цьому Законі основні терміни вживаються в такому значенні:

- балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами;

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу (ч. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

У відповідності до п.п. 9 п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі ? Правила), споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб?єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно п. 4 Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Пунктом 14 Правил визначено, що споживач зобов?язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Отже, законодавством України передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється за договором купівлі-продажу, обов`язок із своєчасного укладення якого покладено саме на споживача теплової енергії.

У порушення зазначених норм законодавства відповідач в приміщеннях, які перебувають в його власності, споживав у спірний період теплову енергію без укладання договору з позивачем.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №922/2790/17, від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц (провадження №61-11107св18) та від 13.11.2019 у справі №686/14833/15-ц (провадження №61-26205св18).

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Так, позов про стягнення вартості теплової енергії підлягає задоволенню, якщо підтверджено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №922/2790/17 та від 21.05.2019 у справі №922/4239/16.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії у нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які належать відповідачу.

Факт теплопостачання підтверджено нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону та відповідними відомостями споживання теплової енергії.

З урахуванням викладеного, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 23 750,39 грн. за поставлену теплову енергію в опалювальний період з листопада 2021 року по червень 2023 року є обґрунтованим відповідно до вимог Закону та підлягає задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7,11,13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18; ):

- 23 750,39 грн. - основний борг;

- 2 684,00 грн. - судовий збір.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Н.О. Семенчук