ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/854/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест»

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023

у справі № 922/854/23

за заявою Фізичної особи-підприємця Шевцова Олега Станіславовича

до Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс»

про визнання банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» (далі - КП «Міськелектротранссервіс», боржник), введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 24.03.2023 оприлюднено повідомлення про порушення справи про банкрутство. Визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника. Зазначено відомості про розпорядника майна.

29.06.2023 до Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» (далі - ТОВ «Ареддітум-Інвест», Товариство) надійшло клопотання, в якому заявник просив суд витребувати у КП «Міськелектротранссервіс» належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- фінансову звітність КП «Міськелектротранссервіс» (з відповідними додатками та примітками до неї) за 2020, 2021 та 2022 роки;

- час виникнення загрози неплатоспроможності КП «Міськелектротранссервіс», що призвела до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед ТОВ «Енерго Х»;

- рішення виконавчого органу КП «Міськелектротранссервіс», та/або його власника про передачу майна підприємства іншому підприємству, а також актів, договорів тощо, складених на виконання прийнятих рішень про передачу майна КП «Міськелектротранссервіс» іншому підприємству.

Заявник зазначав, що звернення до суду з цим клопотанням здійснено з метою захисту в суді прав та законних інтересів ТОВ "Ареддітум-Інвест" як кредитора боржника, в межах справи про банкрутство КП "Міськелектротранссервіс".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 у справі №922/854/23 в задоволенні клопотання ТОВ «Ареддітум-Інвест» про витребування документів відмовлено.

Ухвала обґрунтована тим, що грошові вимоги ТОВ "Ареддітум-Інвест" судом ще не визнані, Товариство не набуло статусу учасника у справі про банкрутство, отже не набуло повного обсягу процесуальних прав, передбачених нормами Кодексу України з процедур банкрутства далі - КУзПБ) та Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Суд зауважив, що лише після вчинення всіх передбачених КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина 6 статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, відповідно до статті 44 ГПК України.

ТОВ «Ареддітум-Інвест» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Ареддітум-Інвест» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 у справі №922/854/23.

Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Ареддітум-Інвест» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 у справі №922/854/23.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскаржувана ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування документів згідно з частиною першою статті 255 ГПК України не включена до переліку ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду. Нормами Кодексу України з питань банкрутства оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про витребування документів також не передбачено.

Встановивши, що апеляційне провадження відкрите на ухвалу місцевого господарського суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення місцевого господарського суду, апеляційний суд з огляду на наявність обмежень, передбачених законом підстав оскарження ухвал господарського суду першої інстанції, закрив апеляційне провадження як помилково відкрите.

Стислий зміст вимог та доводів касаційної скарги

ТОВ «Ареддітум-Інвест» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 у справі № 922/854/23 і направити справу на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду для продовження розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023.

В обґрунтування касаційного оскарження посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального права, зокрема, статті 64 Конституції України, неправильне застосування пункту 17 статті 255 ГПК України, що призвело до неврахування судом позиції, сформульованої у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2022 у справі №917/777/20 та від 27.01.2022 у справі № 910/14747/21.

Скаржник вказує, що предмет регулювання частини другої статті 255 ГПК України ширший ніж частини першої цієї статті, оскільки вислів «усі ухвали» включає в себе також і ухвали, які суд виносить в силу закону без ініціації учасника справи. Такий підхід більшою мірою відповідатиме конституційній засаді пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України щодо забезпечення апеляційного оскарження. Ці норми мають застосовуватись у системному зв`язку, а саме, усі ухвали суду першої інстанції у справі про банкрутство підлягають оскарженню в інстанційному порядку, встановленому ГПК України.

Скаржник наголошує, що апеляційний суд під час апеляційного перегляду справи застосував формальний підхід, вказавши про неможливість оскарження ухвали суду першої інстанції, та закрив апеляційне провадження, не взявши до уваги, що клопотання учасника справи - ТОВ «Ареддітум-Інвест» по факту і не було розглянуте судом першої інстанції, водночас учасник справи, приймаючи участь у справі, в силу прямої норми процесуального закону (стаття 42 ГПК України) наділяється певним колом прав і обов`язків, у тому числі і правом на подання до суду заяв та клопотань, подаючи до суду відповідні клопотання та/або заяви, має законні (правомірні) очікування що подане ним клопотання (заява) буде розглянуте судом по суті, а сторона буде почута судом.

Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до положень частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

Позиція Верховного Суду

Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження як такого, що помилково відкрите, оскільки в поданій апеляційній скарзі оскаржено ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

За змістом касаційної скарги основним аргументом скаржника є те, що ухвала місцевого господарського суду, яка була оскаржена до суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Ареддітум-Інвест» про витребування документів, прийнята за результатами розгляду поданого учасником справи клопотання та стосується його прав на отримання документів з метою захисту своїх прав у справі про банкрутство, а не є ухвалою, яка пов`язана виключно з рухом справи (заяви), а відтак, на думку скаржника, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Оцінивши доводи касаційної скарги та здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Однією з конституційних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України). Забезпечення права на апеляційний перегляд справи визначено також серед основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 8 частини третьої статті 2 ГПК).

Зазначені конституційні приписи закріплені також у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та реалізуються в порядку, передбаченому відповідними процесуальними нормами, зокрема в провадженні у справі про банкрутство - нормами КУзПБ та ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У статті 255 ГПК України наведено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини шостої статті 12 ГПК України, якою передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Така ж норма закріплена у частині першій статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства.

Пунктом 17 частини першої статті 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Тому реалізація права на апеляційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство відбувається за правилами і в порядку, передбаченими главою 1 "Апеляційне провадження" розділу IV "Перегляд судових рішень" ГПК України, з урахуванням особливостей оскарження судових рішень у справі про банкрутство, визначених у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Кодексі України з процедур банкрутства).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.08.2023 у справі № 920/162/23 вказала, що системний аналіз співвідношення пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, частини шостої статті 12, статей 254, 255 ГПК України, частини першої статті 2, частин першої, другої статті 9 КУзПБ засвідчує, що у основному провадженні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені:

а) усі спеціальні ухвали місцевого господарського суду за правилом частини другої статті 9 КУзПБ щодо яких цим Кодексом не встановлено виключення (зокрема частина шоста статті 5 КУзПБ, абзац 2 частини другої статті 47 КУзПБ);

б) ухвали, включені до переліку у частині першій статті 255 ГПК України, які суд постановляє, здійснюючи процесуальні дії та вирішуючи інші процесуальні питання, за правилами та на підставі норм ГПК України.

Вирішуючи питання чи підлягає певна ухвала, постановлена у справі про банкрутство, апеляційному оскарженню суду належить почергово вирішити:

1) у якому провадженні постановлено оскаржувану ухвалу (у провадженні у справі про банкрутство чи позовному провадженні в межах справи про банкрутство);

2) чи оскаржувана ухвала вирішує питання, регламентовані ГПК України, або є спеціальною - постановленою відповідно до КУзПБ;

3) чи належить ухвала до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду за приписами статей 254, 255 ГПК України чи не передбачено нормами КУзПБ виключення із загального правила апеляційного оскарження за частиною другою статті 9 КУзПБ для цього виду ухвал.

Установивши зазначене та перевіривши наявність/відсутність підстав для залишення без руху (стаття 260 ГПК України) повернення апеляційної скарги (частина п`ята статті 260 ГПК України) або відмови у відкритті апеляційного провадження (частини перша, друга статті 261 ГПК України), апеляційний суд вирішує питання про наявність/відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.

У справі, що розглядається, апеляційним судом встановлено, що ТОВ «Ареддітум-Інвест», керуючись приписами статті 81 ГПК України, звернулося до суду першої інстанції з клопотанням, в якому просило витребувати у боржника належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- фінансову звітність КП «Міськелектротранссервіс» (з відповідними додатками та примітками до неї) за 2020, 2021 та 2022 роки;

- час виникнення загрози неплатоспроможності КП «Міськелектротранссервіс», що призвела до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед ТОВ «Енерго Х»;

- рішення виконавчого органу КП «Міськелектротранссервіс», та/або його власника про передачу майна підприємства іншому підприємству, а також актів, договорів тощо, складених на виконання прийнятих рішень про передачу майна КП «Міськелектротранссервіс» іншому підприємству.

За результатом розгляду вказаного клопотання місцевим господарським судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволені такого клопотання, яка, як вірно зазначив апеляційний господарський суд, за своїм змістом є універсальною ухвалою у справі про банкрутство, постановленою за правилами та на підставі норм ГПК України, та якою вирішено процесуальне (процедурне) питання, пов`язане виключно з розглядом клопотання про витребування документів.

Така ухвала суду першої інстанції (про відмову в задоволенні клопотання про витребування документів) не належить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду за приписами статей 254, 255 ГПК України

Не містять вказівки щодо права апеляційного оскарження ухвали про відмову в задоволенні клопотання про витребування документів, тобто ухвали, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, і положення Кодексу України з процедур банкрутства.

З огляду на зазначене, Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції, який надавши правильну кваліфікацію природі оскарженого судового рішення та здійснивши оцінку встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про витребування документів не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду по суті спору.

Так, у разі оскарження ухвали місцевого господарського суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, правильним рішенням суду апеляційної інстанції буде вчинення дій, передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України (апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції).

Водночас, у разі помилкового відкриття апеляційного провадження у справі на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, правильними в цьому випадку є дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження. Хоча стаття 264 ГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, проте такі дії будуть процесуально правильним, оскільки апеляційне провадження у справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд, встановлений законом" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 922/1906/18, від 10.09.2019 у справі № 914/3604/15, від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009, від 20.08.2019 у справі №910/1702/15-г, від 29.04.2020 у справі № 917/1185/18, від 26.02.2021 у справі №29/5005/6381/2011, від 06.05.2021 у справі № 910/6116/20, яка була врахована судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Ареддітум-Інвест» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 у справі № 922/854/23, діяв відповідно до вимог ГПК України та у межах повноважень, передбачених процесуальним законом.

При цьому, Суд не вбачає жодної невідповідності висновків суду апеляційної інстанції у питанні застосування статті 255 ГПК України та статті 9 КУзПБ висновкам Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, викладених у наведених в касаційній скарзі постановах від 28.10.2022 у справі №917/777/20 та від 27.01.2022 у справі № 910/14747/21, щодо правомірності відмови у відкритті апеляційних проваджень у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, та щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду як помилково відкритого.

Таким чином, доводи скаржника про незаконність оскаржуваної ухвали про закриття апеляційного провадження на ухвалу місцевого суду про відмову Товариству в задоволенні клопотання про витребування документів, не знайшли свого правового та матеріального підтвердження, адже апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що, як встановили суди попередніх інстанції у цій справі, на час постановлення оскаржуваної ухвали грошові вимоги ТОВ "Ареддітум-Інвест" не були розглянуті та визнані судом (повністю або частково), а відтак Товариство ще не набуло статусу учасника у справі про банкрутство та повного обсягу процесуальних прав, передбачених нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Дійшовши наведених висновків, суд відхиляє протилежні аргументи скаржника та наголошує, що предметом касаційного оскарження є ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження як помилково відкрите з перегляду судового рішення, що не підлягало апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, відтак, враховуючи, що ухвала місцевого суду в апеляційному порядку не переглядалась по суті сформульованих в ній висновків, тому суд у цьому касаційному провадженні не оцінює правильність висновків місцевого суду у відповідній ухвалі за результатами розгляду клопотання з вимогами про витребування документів у справі.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють можливість особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28.05.1985 у справі "Ашингдейн проти Великої Британії"); доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12.07.2007 у справі "Станков проти Болгарії").

Частина третя статті 255 ГПК України передбачає право включити заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду, що спростовує посилання скаржника на порушення його гарантованого права на доступ до правосуддя в частині можливості оскарження судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

В частині другій, третій статті 304 ГПК України передбачено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).

За результатами касаційного перегляду оскаржуваного у цій справі судового рішення колегія суддів не вбачає порушення чи неправильного застосування судом апеляційної інстанцій процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний

Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 у справі №922/854/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Картере В.І.