ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" січня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/58/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.

розглянув заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про видачу судового наказу на суму 100 071,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Невмержицького Сергія Івановича 100 071,18грн заборгованості з оплати лісопродукції, з яких: 99 985,11грн - борг за договором купівлі-продажу необробленої деревини №14/27-10-2021/УЕБ/ЖТо/ОУЛМГ від 27.10.2021 та 86,07грн - залишок на 01.10.2021за частково неоплачений товар.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення 86,07грн боргу за частково неоплачений товар.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак Господарський процесуальний кодекс України встановлює певні вимоги до заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як передбачено п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Крім цього, за п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що загальна вартість поставленого товару становить 100 071,18грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними №902872 від 30.10.2021 на суму 22 515,37грн, №284013 від 02.11.2021 на суму 25 302,78грн, №730404 від 03.11.2021 на суму 26 006,78грн, №284054 від 04.11.2021 на суму 26 160,18грн, а також наявним залишком за частково неоплачений товар у сумі 86,07грн.

Залишок за неоплачений товар у розмірі 86,07грн вказано у акті звірки взаємних розрахунків за період 30.10.2021 - 28.09.2023, який долучено у копії та підписаний лише представником Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України".

Суд зазначає, що заявник не надіслав договору, укладеного у письмовій формі з боржником, а також первинних документів, на підтвердження заборгованості у розмірі 86,07 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залишком боргу є різниця між сумою придбаного товару та сумою здійснених оплат.

Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Акт звірки розрахунків за період 30.10.2021 - 28.09.2023 не є первинним документом та не може бути належним доказом отримання продукції і виникнення заборгованості.

Стягувач не надав первинних документів (товарно-транспортних накладних, витягу з банківської виписки про здійснення оплати) на підтвердження виникнення у боржника 86,07грн заборгованості.

Отже, у суду немає підстав стверджувати про виникнення у боржника заборгованості в сумі 86,07грн.

З огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 86,07грн боргу, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Невмержицького Сергія Івановича 86,07 грн заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата підписання: 15.01.2024

Суддя Шніт А.В.
Відправити:

1- ДСГП "Ліси України" через електронний кабінет;

2- Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" на електронну пошту: .