ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.01.2024 Справа №905/354/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41427817)

до відповідача Олександрівської селищної Ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04341519)

про стягнення заборгованості в сумі 53218,59грн

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

10.04.2023 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (далі - ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Олександрівської селищної Ради про стягнення заборгованості в сумі 53218,59грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язків за договором № 30/01 поставки природного газу від 30.01.2020 в частині оплати за поставлений за грудень 2020 природний газ в сумі 53218,59грн. Відповідну суму позивач просить стягнути у судовому порядку та відшкодувати витрати з оплати судового збору, витрати на правничу допомогу за рахунок відповідача.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 для розгляду справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/354/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 242 ГПК України у редакції, що діяла на час направлення, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до частин 5 та 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно п.17 гл.1 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою

Абзацом 5 п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Норми права наведені у редакції, що діяла на момент направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі сторонам.

Згідно з розпорядженням №1-р від 30.01.2023 «Про відправку вихідної кореспонденції» рекомендовано суддям та працівникам апарату суду здійснювати відправлення через поштового оператора «Укрпошта» за потребою після вичерпання використання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України» тощо) та можливістю фактичної доставки поштового відправлення за місцем призначення.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 сформулював правовий висновок, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, своєю чергою, покладає на учасника справи обов?язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Позивач повідомлений про факт відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали суду від 17.04.2023 на електронну адресу , яка була зазначена останнім у вступній частині позовної заяви. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, документ доставлено позивачу 17.04.2023.

Відповідач повідомлений про факт відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали суду від 17.04.2023 на офіційну адресу реєстрації підприємства: 84000, Донецька обл., Краматорський р- н, смт Олександрівка, Олександрівська ТГ, вул.Центральна, будинок 15А. Згідно з рекомендованим повідомленням, що міститься в матеріалах справи, ухвала вручена 04.05.2023.

Також останньому ухвала від 17.04.2023 направлялась додатково на адресу електронної пошти: , , що зазначена позивачем у вступній частині позовної заяви та договорі. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, документ доставлено позивачу 17.04.2023.

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України N 451/2023 від 26.07.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України N 3275-IX від 27.07.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду №2 від 13.06.2022 року з метою оптимізації знаходження працівників та відвідувачів у приміщенні суду, в залежності від об?єктивних обставин, пов?язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові подовжено обмежений доступ учасників судового процесу до приміщення суду та запропоновано дистанційне спілкування шляхом електронного та поштового листування, телефонування, участі в судових засіданнях в режимі відеоконференцій, подання документів в електронному вигляді із застосуванням підсистеми «Електронний суд».

Розпорядженням суду №6-р від 25.05.2023 продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області в умовах воєнного стану з урахуванням Рішення зборів суддів від 13.06.2022р. №1, а саме: суддям та працівникам апарату суду виконання посадових обов?язків в змішаному режимі (дистанційно в доступному для них місці в межах Україні або в приміщенні суду (за необхідністю та в умовах безпеки), яке дає можливість упродовж робочого часу забезпечувати отримання, оброблення, реєстрацію, відправлення вхідної та вихідної кореспонденції та відправлення правосуддя; зазначено, що приймаючи до уваги наявність загрози життю, здоров?ю учасників судового провадження при перебуванні у приміщенні Господарського суду Донецької області в місті Харкові, учасникам судових засідань рекомендується утриматись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов?язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

Позиція позивача міститься у позовній заяві, відповідно до якої останній обґрунтовує позовні вимоги тим, що Олександрівська селищна Рада у грудні 2020 на підставі договору №30/01 поставки природного газу від 30.01.2020 спожила природний газ на суму 181383,56грн. Споживачем частково сплачено вартість поставленого природного газу на суму 128164,97грн, залишок заборгованості становить 53218,59грн. У зв?язку із несплатою Олександрівською селищною Радою виставленого рахунку, ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» звернулося за захистом свого порушеного права до суду.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст. 41 Конституції України, ст.ст.526, 625,629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст.2, 4, 12, 162, 171, 176, 252 ГПК України.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач копію ухвали суду отримав, однак під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

30.01.2020 між ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (Постачальник) та Олександрівською селищною Радою (Споживач) укладено договір №30/01 поставки природного газу (надалі - договір поставки), відповідно до п.1.1 якого Постачальник постачає: ДК 021:2015 - 09120000-6 газове паливо (природний газ) (далі - газ) Споживачу в обсягах і порядку, передбачених цим Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість прийнятого природного газу у розмірах, строках, та порядку, передбачених цим Договором.

Сторонами підписано додаткові угоди №1-№11 до Договору, що є його невід`ємними частинами у відповідності до п.10.2 Договору. Суд наводить редакцію Договору, яка діяла у грудні 2020,з урахуванням змін, що внесені відповідними додатковими угодами.

Відповідно до п.10.1 договору він вступає в силу з дня його підписання і діє до 31.12.2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного їх виконання(в редакції Додаткової угоди від 31.01.2020 №1).

У пункті 1 Додаткових угод від 31.12.2020 №9 та від 21.01.2021 №11 Сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджені в установленому порядку.

Визначення вартості послуг погоджено сторонами у розділі 4 Договору, відповідно до п.4.1 якого розрахунки за поставлений Споживачеві природний газ здійснюються за вільними цінами, які визначаються у первинних документах до цього договору (у тому разі рахунках, листах, додаткових угодах тощо).

У п.1 Додаткової угоди від 24.12.2020 №8 Сторони домовились зменшити обсяги закупівлі та відповідно загальну вартість Договору на 42441,30грн. (сорок дві тисячі чотириста сорок одна гривня 30 копійок). Додаток №2 до Договору викласти у новій редакції.

У п.2 Додаткової угоди №5 від 07.12.2020 визначено, що ціна природного за 1000 куб. м. становить 6850,50 грн. (шість тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 50 копійок), в тому числі ПДВ -1 141,75 грн. (одна тисяча сто сорок одна гривня 75 копійок).

У подальшому в редакції Додаткової угоди від 08.12.2020 №6 ціна природного, узгоджена Сторонами за 1000 куб. м. становить - 7386,00грн (сім тисяч вісімдесят шість гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ - 1231,00грн (одна тисяча двісті тридцять одна гривня 00 копійок).

Загальна сума Договору складає 494451,20грн. (чотириста дев?яносто чотири тисячі чотириста п?ятдесят одна грн. 20 коп.) в тому числі ПДВ - 82408,53грн (вісімдесят дві тисячі чотириста вісім грн. 53 коп.)(в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020 №8)

Ціна не включає вартість послуг розподілу, інші платежі, передбачені окремими договорами.

Зміна ціни на газ можлива при зміні встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін. зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Plans, регульованих цін (тарифів) і нормативів, зміною закупівельної ціни на газ, а також за інших підстав, передбачених чинним законодавством.

У пункті 4.3 Договору Постачальник зобов`язався розміщувати інформацію про ціну газу на своєму офіційному веб-сайті та письмово повідомляти споживача.

Сторони домовились, що ціна газу, відповідно до Договору, є обов`язковою для Сторін, з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість постачання газу буде застосовуватись Сторонами, при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору. (п.4.4 Договору)

Відповідно до п.4.5 Договору, розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць. Місячна вартість постачання газу визначається як добуток ціни газу, визначеної відповідно до п.4.2 даного договору, на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 Договору.

Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін і має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місце встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу, ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається Сторонами в Додатку 1 до Договору. (п.1.2. Договору)

У пункті 2.1 договору унормовано, що планові обсяги постачання газу Споживачу наводяться в Додатку 1 до Договору.

Одночасно у п.2.2 Договору сторони погодили, що постачання газу здійснюється в разі: наявності у споживача об`єкту, який підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу. (п.п.2.2.1 Договору)

Постачання газу підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними комерційного вузла обліку, визначених у Додатку 1 до Договору. (п.2.6 Договору)

Відповідно до п.2.7 Договору Постачальник до п?ятого числа, наступного за звітним місяцем, направляє Споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника.

Споживач-же протягом п?яти робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов?язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, - підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку мотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підтягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку, в тому числі впродовж розрахункового місяця.

До прийняття рішення судом обсяг та вартість постачання газу встановлюються відповідно до даних Постачальника. (п.2.8 Договору)

У пункті 2.9 Договору сторони погодили, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

У підпункті 5.3.3 Договору Споживач взяв на себе обов?язок забезпечувати своєчасну та повну оплату Постачальнику вартості природного газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Відповідно до п.4.6 Договору оплата вартості постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до Додатка 2 до Договору до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання.

У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду, Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п?ятиденний строк, після збільшення цього обсягу встановленому Договором порядку. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період, та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про піну газу па наступний розрахунковий період до лати здійснення оплати. Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Оскільки постачання носить, безперервний/ритмічний характер Постачальник виписує Споживачеві зведені податкові накладні останнім календарним днем місяця на весь поставлений за поточний місяць обсяг.

У випадку недоплати вартості постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В якості додатків до договору сторонами складено на підписано: Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання (Додаток №1), Договірні обсяги постачання природного газу на 2020 рік (Додаток №2). Умови Додатку №2 Сторонами неодноразово змінювались, востаннє узгоджені Додатковою угодою №7 від 09.12.2020.

Договір та додатки до нього, додаткові угоди підписані представниками Сторін без зауважень та заперечень, скріплені відтисками печаток підприємств.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі природного газу №УГР00002937 від 31.12.2020, відповідно до якого ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» передало, а Олександрівська селищна Рада прийняла у грудні 2020 природний газ обсягом 26,477420тис.м3 вартістю 181383,56грн з ПДВ. Вказаний акт підписаний та скріплений відтиском печатки тільки зі сторони ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС».

Позивач стверджує, що вказаний акт прийому-передачі направлений відповідачеві у січні 2021 засобами електронного зв?язку. Докази вказаного до матеріал справи не додані.

ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» виставлено Олександрівській селищній Раді рахунок на оплату №2997 від 31.12.2021 на суму 181383,56грн.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за період з січня 2020 по грудень 2020 за контрагентом Олександрівська СР, відповідач часткового оплатив поставлений у грудні 2020 природний газ у сумі 128164,97грн. Заборгованість, за розрахунком позивача, складає 53218,59грн.

Згідно адвокатського запиту від 22.02.2022 вих№37 адвокат Ільченко А. П. звертався до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за наданням інформації щодо обсягу природнього газу спожито Споживачем Олександрівська Селищна Рада, (ідентифікаційний код юридичної особи - 04341519, ЕІС код 56XS000049HEF009) у період із 01.12.2020 року по 31.12.2020 року (включно); на якого Постачальника проведено алокацію обсягів спожитого вказаним Споживачем у зазначений період.

Листом від 15.03.2022 №ТОВВИХ-22-2911 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надало відповідь на адвокатський запит, зазначивши, що обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS000049HEF009, у період з 01.12.2020 по 31.12.2020 становить 26 477,42 м3, алокацію віднесено на постачальника ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ЕІС-код 56X70Х).

Позивач звернувся до відповідача із претензією від 01.03.2021 №81, в якій просив не пізніше 3 (трьох) банківських днів, з дня отримання цієї претензії, сплатити на користь ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» заборгованість за спожитий природній газ спожитий із 01.12.2020 по 31.12.2020 року природній газ на загальну суму 53218,59грн.

В якості додатків до претензії позивачем направлено відповідачеві оригінал рахунку на оплату № 2997 від 31.12.2020 та оригінал Акту № УГР00002937 від 31.12.2020.

Згідно опису вкладення до листа вказана претензія разом із додатками направлена 01.03.2023 на адресу Олександрівської селищної ради засобами поштового зв?язку та відповідно до даних трекінгу відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта» отримана відповідачем 14.03.2023.

Відповідь на претензію відсутня.

Доказів сплати залишку заборгованості в сумі 53218,59грн матеріали справи не містять.

Як стверджує позивач, заборгованість є не сплаченою, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення вказаної суми основної заборгованості.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв?язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості з вартості поставленого у грудні 2020 природного газу.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов?язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов?язання, що виникає між суб?єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб?єкт (зобов?язана сторона, у тому числі боржник) зобов?язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб?єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб?єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання її обов?язку.

Основними видами господарських зобов?язань є майново-господарські зобов?язання та організаційно-господарські зобов?язання. Господарські зобов?язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов?язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов?язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Укладений між ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» та Олександрівською селищною Радою договір №30/01 від 30.01.2020 за своєю правовою природою є договором постачання природного газу.

Зазначений договір укладений у письмовій формі, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений, не розірваний та у судовому порядку недійсним не визнаний. Сторонами договору не надано доказів на підтвердження того, що мало місце його припинення, тому суд дійшов висновку, що у спірний період договір діяв.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору №30/01 від 30.01.2020 поставки природного газу позивач у грудні 2020 року поставив відповідачу природний газ обсягом 26,477420тис.м3 на суму 181383,56грн з ПДВ.

Вказаний обсяг природного газу, спожитий відповідачем у вказаний період, та віднесення алокації на постачальника ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» підтверджується Листом від 15.03.2022 №ТОВВИХ-22-2911 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», який міститься в матеріалах справи.

Постачальником у порядку п. 2.7. Договору складено Акт прийому-передачі природного газу №УГР00002937 від 31.12.2020 за грудень 2020, в якому визначено, що ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» передало, а Олександрівська селищна Рада прийняла у грудні 2020 природний газ обсягом 26,477420тис.м3 вартістю 181383,56грн з ПДВ.

Однак вказаний акт підписаний та скріплений відтиском печатки виключно Постачальника - ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС».

Позивач не довів, що виконав умови п.2.7 Договору в частині строку направлення такого акту до п?ятого числа, наступного за звітним місяцем. Зокрема, у змісті позовної заяви останній вказує, що первісно акт прийому-передачі природного газу направлений відповідачу засобами електронної пошти, разом з тим, матеріали справи не містять доказів такого направлення, не зазначено дати такого направлення, адресу електронної пошти, на які здійснювалось направлення тощо.

Натомість матеріалами справи підтверджено направлення 01.03.2023 на поштову адресу відповідача оригіналів акту № УГР00002937 від 31.12.2020 та рахунку на оплату №2997 від 31.12.2020 разом із претензією №81 від 01.03.2021. Поштове відправлення отримано відповідачем 14.03.2023.

Відповідно до п.2.8 Договору Споживач протягом п?яти робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов?язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, - підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку мотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підтягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку, в тому числі впродовж розрахункового місяця.

Акт відповідачем не підписано, мотивованої відмови від його підписання позивачу не надано, акт не повернуто.

Враховуючи, що відповідач не скористався наданим пунктом 2.8 Договору правом на висловлення мотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі газу, під час розгляду справи не надав заперечень щодо факту поставки у грудні 2020 року природного газу в заявленому позивачем обсязі та ціною, суд дійшов висновку, що Олександрівською селищною Радою взято на себе зобов?язання з оплати поставленого природного газу за ціною, зазначеній в акті №УГР00002937 від 31.12.2020.

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов?язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Споживач взяв на себе обов?язок у підпункті 5.3.3 Договору забезпечувати своєчасну та повну оплату Постачальнику вартості природного газу на умовах та в обсягах, визначених Договором. Зокрема, у п. 4.6 Договору сторони погодили, що оплата вартості постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до Додатка 2 до Договору до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. У випадку недоплати вартості постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №2997 від 31.12.2021 на суму 181383,56грн, який згідно інформації зазначеній у оборотно-сальдовій відомості, наданій ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» частково оплачений відповідачем на суму 128164,97грн. Заборгованість складає 53218,59грн.

Як вбачається з акту № УГР00002937 від 31.12.2020 ціна природного газу без ПДВ застосована позивачем складає 5708,75грн без ПДВ, що з ПДВ складає 6850,50 грн., що відповідає умовами договору у редакції Додаткової угоди №5 від 07.12.2020. Заперечень стосовно застосованого рівня ціни відповідач не висловив.

З урахування того, що матеріали справи містять докази отримання відповідачем акту приймання-передачі природного газу та рахунку до нього, строк оплати за вказаним актом настав, на час звернення з відповідним позовом до суду у відповідача наявна заборгованість з оплати поставленого у грудні 2020 природного газу на загальну суму 53218,59грн, а розмір вказаної заборгованості відповідачем не оспорений, господарський суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань зі своєчасної та повної оплати поставленого позивачем природного газу та встановленим наявність заборгованості за договором від 30.01.2020 №30/01 за період грудня 2020 на загальну суму 53218,59грн.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об?єднання) зобов?язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов?язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов?язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов?язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов?язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Одночасно, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Тобто, не є обов?язковими для суду зобов?язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Згідно з частиною третьою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд звертається до правової позиції, зазначеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21. Так, Велика Палата зазначила про те, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Відповідно до вимог частини п?ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п?ятою-сьомою, дев?ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов?язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв?язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Критерії, визначені частиною п?ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини п?ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п?ятою-сьомою, дев?ятою статті 129 ГПК України.

Тобто, критерії визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п?ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022, постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п?ятою-сьомою, дев?ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов?язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв?язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об?єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

В позовній заяві ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» просило стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00грн.

Представником позивача у суді у справі №905/354/23 є адвокат Невструєв Леонід Борисович, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4409/10 від 23.12.2010, що видане Радою адвокатів Київської області. Адвокат зареєстрований у Єдиному реєстрі адвокатів України, інформація про що наявна у відкритому доступі за посиланням https://erau.unba.org.ua/profile/25762.

Документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у справі є видана ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» довіреність Вих.№111 від 01.01.2023.

Означеним Адвокатом підписано позовну заяву та засвідчено копії документів, що додані до неї в якості додатків.

Разом з тим, заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу стосується наданих йому послуг Адвокатським бюро «Ільченко та Партнери», які передували зверненню до суду.

Дослідивши у спірних правовідносинах обставини щодо надання правничої допомоги Клієнту Адвокатським бюро «Ільченко та Партнери» та виходячи з критерію документальної обґрунтованості таких витрат суд встановив наступне.

Адвокати можуть здійснювати діяльність індивідуально або у складі адвокатського об`єднання чи адвокатського бюро (ч. 3 ст. 4 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Тому для отримання відшкодування договір можна укладати як з окремим адвокатом, так і з адвокатським бюро (це юридична особа, створена одним адвокатом) чи адвокатським об`єднанням (юридична особа, створена шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників)).

21.07.2021 між Адвокатським бюро «Ільченко та Партнери» (надалі - Адвокатське бюро), з одного боку, та ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (далі - Клієнт) укладено договір №01 про надання правової (правничої) допомоги, за умовами п.1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу на умовах, передбачених даним Договором.

Сторони у п.2.1 дійшли згоди, що Адвокатське бюро, на підставі замовлення Клієнта, яке оформлюється Додатковою Угодою до цього Договору, приймає на себе зобов?язання, зокрема, з надання наступної правничої допомоги: приймає участь в підготовці та юридичному оформленню різного роду договорів, що укладаються Клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, які не виконують договірні зобов?язання; представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, Верховному суді, а також в інших органах під час розгляду правових спорів; надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; здійснює підготовку судової справи до розгляду; здійснює збір доказів у судових справах; надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у Клієнта в процесі здійснення діяльності.

Згідно п.п.3.1.3 договору, Клієнт зобов?язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень.

Гонорар, за правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом 1)безготівкового перерахування коштів на рахунок Адвокатського бюро чи 2) готівкової оплати. (п.4.1 Договору)

3а результатами надання правничої допомоги складається Акт про прийняття-передачу послуг правничої допомоги, що підписується представниками кожної зі Сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правничої допомоги і її вартість, порядок обчислення гонорару Адвокатського бюро. Акт надсилається Клієнту Адвокатським бюро електронним зв?язком або поштою. (п.4.6 договору)

У пункті 4.9 договору Сторони погодили, що Акт про прийняття-передачу послуг правничої допомоги є також детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро, згідно норм статті 126 Господарського процесуального Кодексу України.

Згідно п.2.7 договору для надання правничої допомоги Клієнту Адвокатське бюро призначає: адвоката Ільченко Андрія Петровича

Строк дії даного договору узгоджено у п.7.1 останнього, зокрема, договір укладений на строк до 31.12.2025 року та набирає чинності з моменту його підписання.

Сторонами на виконання п.2.1 договору підписано Додаткову угоду №86 від 10.02.2022, згідно п.1.1 якої Адвокатське бюро бере на себе зобов?язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту у господарському проваджені у справі по стягненню з Олександрівської селищної ради (ідентифікаційний код - 04341519) на користь Клієнта боргу за Договором № 30/01 поставки природного газу від 30.01.2020 року.

Відповідно до п.1.3 Додаткової угоди Адвокатське бюро надає правову допомогу у вигляді: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у зазначеному в п. 1.1. господарському проваджені; ознайомлення Адвокатським бюро із документами щодо несплати Олександрівською селищною радою боргу; підготовки позовної заяви до Господарського суду Донецької області та всіх інших необхідних документів і матеріалів, що будуть необхідними під час розгляду господарської справи; надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами.

Погодинна ставка погоджена сторонами у п.2.1 Додаткової угоди та складає 2500,00грн за 1 (одну) годину надання будь-яких видів професійної правничої допомоги.

Факт надання правової допомоги підтверджується Актом про прийняття-передачу послуг правничої допомоги. (п.2.5 Додаткової угоди)

Договір про надання правової (правничої) допомоги та Додаткова угода до нього підписані представниками Сторін без зауважень та заперечень, скріплені відтисками печаток підприємств.

Сторонами підписано акт від 06.04.2023 до договору №86 про прийняття-передачу послуг правничої допомоги, за яким на виконання Договору №01 від 21.07.2021 року про надання правничої допомоги від 21.07.2021 року та Додаткової угоди № 86 від 10.02.2022 Адвокатським бюро надано Клієнту професійну правничу допомогу у господарському спорі про стягнення з Олександрівської селищної ради (ідентифікаційний код - 04341519) вартості боргу за договором, а Клієнт прийняв її у повному розмірі.

Відповідно до п.2 акту, Адвокатом були надані наступні послуги:

Ознайомлення Адвокатом із документами щодо несплати Олександрівською селищною радою заборгованості згідно договірних умов, а саме: Договором № 30/01 поставки природного газу 1 від 30.01.2020 року, Актом №УГР00002937 прийому-передачі природнього газу від 31.12.2020 року - 1 година - вартість 2500,00грн;

Підготовка та направлення Адвокатом Адвокатського запиту №37 від 22.02.2022 року - 2 години - вартість 5000,00грн;

Підготовка та направлення Адвокатом Претензії №81 від 01.03.2023 року щодо сплати заборгованості за природній газ за Договором №30/01 поставки природного газу від 30.01.2020 року - 2 години - вартість 5000,00грн;

Ознайомлення Адвокатом із Листом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № ТОВВИХ-22-2911 від 15.03.2022 року - 1 година - вартість 2500,00грн;

Підготовка позовної заяви до Господарського суду Донецької області Адвокатом (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання позову та оформлення усіх додатків до позову) - 2 години - вартість 5000,00грн.

Відповідно до п.3 Акту загальна вартість послуг професійної правничої допомогу наданій в рамках справи про стягнення з Олександрівської селищної ради становить 20000,00грн.

Акт містить застереження, що жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг Замовник до Виконавця немає.

Суд вбачає, що адвокатський запит від 22.02.2022 №37 підготовлений та підписаний адвокатом Ільченком А.П., інші послуги (надання послуг з дослідження документів, підготовки та направлення претензії, підготовки позовної заяви) передували зверненню з позовом, факт їх надання підтверджується вказаним актом наданих послуг.

Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, до матеріалів справи в якості окремого документу до матеріалів справи не подано, однак з відповідного акту вбачається перелік наданих послуг та сукупна вартість послуг, що, на думку суду, є достатнім, оскільки ГПК України не встановлює вимог до надання опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а тому такий розрахунок може бути наданий у будь-якій письмовій формі, у тому числі може відображатися в акті виконаних робіт (наданих послуг). Крім того, про те, що акт є тотожним детальному опису робіт вказано у відповідному договорі.

Досліджуючи обставини реальності надання правничої допомоги Клієнту Адвокатським бюро у співвідношенні до обсягу послуг, що викладений у акті, суд розбіжностей не встановив.

Одночасно суд вбачає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу складає 37,58% від суми позову. Тоді як, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі є невисоким, кількість досліджених доказів є невеликою: позовні вимоги охоплюються однією господарською операцією, характер заявлених позовних вимог у вигляді стягнення основної заборгованості не потребував здійснення будь-яких розрахунків.

Також, на переконання суду, час витрачений на виконання окремих завдань, що входили в обсяг правової допомоги є неспівмірним з їх складністю, а саме: на підготовку та направлення адвокатського запиту витрачено дві години, однак вказаний документ є типовим, не складним, міститься на одному аркуші, з яких запитувана інформація займає два абзаци.

Ознайомлення із відповіддю на вказаний адвокатський запит зайняло у адвоката годину, разом з тим, об?єм вказаного листа становить менше півтора аркуша, із яких основна частина - нормативна, а запитувана інформація міститься у двох абзацах.

Аналогічних висновків щодо невідповідності витраченого часу обсягу та змісту документу суд дійшов при аналізі послуг пов`язаних з підготовкою та направленням претензії.

Як наслідок, суд дійшов висновку, про невідповідність їх розміру принципу розумності таких витрат у співвідношенні до обсягу наданих послуг з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та вважає за доцільне покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5321,85грн (10% від суми позовних вимог).

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, на відповідача покладається судовий збір в сумі 2684,00грн.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» до Олександрівської селищної Ради про стягнення заборгованості в сумі 53218,59грн задовольнити.

Стягнути з Олександрівської селищної Ради (адреса місцезнаходження: 84000, Донецька обл., Краматорський р- н, смт Олександрівка, Олександрівська ТГ, вул. Центральна, будинок 15А, ідентифікаційний код 04341519) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (адреса місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Сагайдачного Петра, будинок 25Б, офіс 5, ідентифікаційний код 41427817) заборгованість у розмірі 53218,59грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5321,85грн , судовий збір у розмірі 2684,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 12.01.2024.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова