ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3201/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 166061,01 грн. заборгованості за кредитним договором № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р., у тому числі 60000,00 грн. заборгованості за кредитом, 99836,66 грн. заборгованості за процентами, 6224,35 грн. заборгованості за комісією,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 166061,01 грн. заборгованості за кредитним договором № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р., яка складається з 60000,00 грн. заборгованості за отриманим, але не повернутим кредитом, 99836,66 грн. заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, 6224,35 грн. заборгованості за нарахованою комісією.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконав грошові зобов`язання за договором про надання кредиту № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 60000,00 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту, 99836,66 грн. суми прострочених платежів по процентах, 6224,35 грн. суми прострочених платежів за комісією, а також витрати зі сплати судового збору.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» позовною заявою б/н від 19.10.2023 р. (вх. № 1499 від 19.10.2023 р.) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 166061,01 грн. заборгованості за кредитним договором № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р., у тому числі 60000,00 грн. заборгованості за кредитом, 99836,66 грн. заборгованості за процентами, 6224,35 грн. заборгованості за комісією, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.10.2023 р. було відкрито провадження у справі № 911/3201/23 за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Вказану ухвалу було отримано позивачем 26.10.2023 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі ЄСІТС, та відповідачем 23.11.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 442.

Разом з позовною заявою, ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА, в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, було заявлено клопотання про витребування в Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» інформації, що містить банківську таємницю, наступного змісту: підтвердження чи спростування, що держателем карти № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ «Приватбанк», є ОСОБА_1 ; прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «Приватбанк», на яку 12.04.2021 р. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» були перераховані однією сумою грошові кошти в розмірі 60000,00 грн.; виписку про рух коштів по карті № НОМЕР_1 за період з 12.04.2021 р. по 19.04.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2023 р. було задоволено клопотання позивача та витребувано в АТ КБ «Приватбанк» вказану вище інформацію, що містить банківську таємницю.

23.11.2023 р. до Господарського суду Київської області від АТ КБ «Приватбанк» надійшов лист № 20.1.0.0.0/7-231110/26824 від 25.10.2023 р. (вх. № 21944/23 від 23.11.2023 р.), який містить запитувану судом інформацію стосовно ОСОБА_1 та виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 12.04.2021 р. по 19.04.2021 р. включно.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2021 р. між ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА (кредитодавець) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір № 249705-КС-002 про надання кредиту (електронна форма), відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 60000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 1,08049055, (фіксована); комісія за надання кредиту 9000,00 грн.; загальний розмір кредиту 60000,00 грн.; термін дії договору до 27.09.2021 р.; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 150000,00 грн.

Відповідно до п. 2 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Пунктом 9 договору закріплено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від 12.03.2021 р. визначено загальні положення та терміни, що використовуються при укладанні договору про надання коштів у кредит (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладання договору (розділ 3), права та обов`язки сторін укладеного договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Відповідно до п. 2.18 Правил відмова у наданні кредиту можлива у випадках (зокрема, але не виключно): ненадання заявником відомостей про себе та свій фінансовий стан, що вимагаються законодавством або внутрішніми документами кредитодавця; негативна кредитна історія заявника; при заповненні заявки вказані недостовірні та/або помилкові дані.

Підпунктом 4.2.2.2 п. 4.2.2 Правил на позичальника покладено обов`язок повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту до закінчення терміну дії договору, що кореспондує праву кредитодавця, що визначене у пункті 4.3.1.3, вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором.

Відповідно до положень розділу 5 Правил визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту: п. 5.1 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно); п. 5.2 нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів; п. 5.3 заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця; п. 5.5 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту у разі їх нарахування; у третю чергу прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу проценти за користування кредитом; у п`яту чергу сума кредиту.

Заперечень щодо факту укладення вказаного вище договору від відповідача до суду не надходило.

Судом встановлено, що на виконання умов договору 12.04.2021 р. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 60000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26776 від 12.04.2021 р. з призначенням платежу «перерах. коштiв Шевченко Д. I. IПН зг. до кредитного дог. № 249705-КС-002 вiд 12.04.2021 Без ПДВ», що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань.

Також, в матеріалах справи наявна анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи (https://my.bizpozyka.com/)) від 19.10.2023 р., згідно якої номер банківського рахунку (банківської картки для перерахування коштів) ФОП ОСОБА_1 зазначено як № НОМЕР_1 , на яку позивачем було перераховано кредитні кошти.

Поряд з цим, на виконання ухвали суду від 25.10.2023 р. АТ КБ «Приватбанк» надало довідку (виписку) по вказаному рахунку за період з 12.04.2021 р. по 19.04.2021 р. про перерахування коштів у сумі 60000,00 грн. на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від позивача.

Суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 р. у справі № 910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, оскільки сплатив позивачу лише 12500,00 грн. заборгованості, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 12.04.2021 р. по 19.04.2021 р. та інформаційною довідкою, копія якої міститься в матеріалах справи.

Позивач зазначав, що станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 166061,01 грн., яка складається з 60000,00 грн. заборгованості за отриманим, але не повернутим кредитом, 99836,66 грн. заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, 6224,35 грн. заборгованості за нарахованою комісією.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р., позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Слід зазначити, що ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України, які кореспондуються зі статтею 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Поряд з цим, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, слід зазначити, що за приписами ст. 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як встановлено в ст. 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України).

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини справи свідчать, що між сторонами в електронній формі було укладено договір про надання кредиту № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р. в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця (https://my.bizpozyka.com/).

З матеріалів справи слідує, що відповідач в порушення умов вказаного договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання. Водночас, кредитний договір відповідач у судовому порядку не оспорив, натомість отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погасив заборгованість за кредитним договором.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивачем належним чином виконано умови кредитного договору № 249705-КС-002 від 12.04.2021 р., та перераховано відповідачу 60000,00 грн. кредитних коштів.

Враховуючи наведене та встановлені судом обставини, а саме: факт належності банківської платіжної картки відповідачу; факт наявності у позивача персональних даних відповідача, зокрема, даних платіжної картки; факт перерахування грошових коштів на банківську платіжну картку відповідача в сумі 60000,00 грн., що узгоджується з доказами, наданими позивачем, суд вважає, що докази, надані до матеріалів справи, свідчать про неналежне виконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору в частині повернення отриманих кредитних коштів та сплати нарахованих процентів і комісії.

Натомість, відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, доказів повернення кредитних коштів у сумі 60000,00 грн. та, відповідно, відсутності заборгованості за договором про надання кредиту суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманим та неповернутим кредитом на день розгляду справи складає 60000,00 грн., а позовна вимога про її стягнення з відповідача підлягає задоволенню.

Також, окрім суми неповернутого кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в розмірі 99836,66 грн. та комісію в розмірі 6224,35 грн.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 1 укладеного між сторонами договору, проценти за користування кредитом за цим договором є фіксованими та становлять 1,08049055 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Як слідує з матеріалів справи, за період з 12.04.2021 р. по 19.10.2023 р. заборгованість відповідача по процентах становить 99836,66 грн.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів (п. 5.2 Правил).

Пунктом 1 договору про надання кредиту № 249705-КС-002 від 12.04.2021визначено, що розмір комісії за надання кредиту становить 9000,00 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку розміру позовних вимог про стягнення з відповідача процентів та комісії за користування кредитом, з урахуванням здійсненої позичальником часткової оплати, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, не спростовані належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, код 41084239) 60000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 99836 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот тридцять шість) грн 66 коп. процентів за користування кредитом, 6224 (шість тисяч двісті двадцять чотири) грн 35 коп. комісії, 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.01.2024 р.

Суддя В.М. Бабкіна