УХВАЛА

м. Київ

10.01.2024Справа № 910/30/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Державної організація (установа, заклад) "70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ" (04053, місто Київ, 04053, вул. Артема, будинок 59) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "КОМФОРТ-БУД" (04209, місто Київ, вулиця Героїв Дніпра, будинок 7) заборгованості у сумі 105 050,30 грн.,

Представники сторін не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Державна організація (установа, заклад) "70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ" звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "КОМФОРТ-БУД" про стягнення заборгованості у сумі 105 050,30 грн за договором надання послуг зберігання №2019/09/01 від 30.08.2019 та передана 02.01.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Подана заява обґрунтована тим, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором надання послуг зберігання №2019/09/01 від 30.08.2019 у зв`язку з чим стягувач просить стягнути з боржника заборгованість у розмірі 105 050,30 грн.

В обгрунтування заяви, стягувач зазначає, що 30.08.2019 між ТОВ "БК "Комфорт-Буд" та Державною організацією (установа, заклад) « 70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ» було укладено договір надання послуг зберігання за № 2019/09/01 (далі по тексту - Договір).

На підставі даного Договору Боржнику було надані послуги зберігання майна у період з грудня 2021 року по січень 2023 року на загальну суму 168 933,24 грн., однак оплачено було 75 458,08 грн. (рахунки за березень-червень 2022 року, серпень - вересень 2022 року та січень 2023 року оплачені не були).

Таким чином на думку стягувача, за послуги зберігання боржником не була здійсненна оплата на загальну суму 105050,30 грн.

Розглянувши заяву Державної організація (установа, заклад) "70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ", суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Судом встановлено, що 30.08.2019 між ТОВ "БК "Комфорт-Буд" та Державною організацією (установа, заклад) «70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ» було укладено договір надання послуг зберігання за № 2019/09/01.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Державна організація (установа, заклад) « 70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ» зобов`язана до 5 числа кожного наступного місяця направляти ТОВ "БК "Комфорт-Буд" акт про виконання робіт по зберіганню матеріальних цінностей та рахунок на проведення оплати за попередній місяць.

Оплата рахунків здійснюється ТОВ "БК "Комфорт-Буд" протягом 7 календарних днів з моменту їх отримання.

Однак матеріали заяви не містять актів про виконання робіт по зберіганню матеріальних цінностей як і не містять доказів їх направлення, а також відсутні докази направлення рахунків на проведення оплати ТОВ "БК "Комфорт-Буд".

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Разом з тим, суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 105 050,30 грн., окрім оборотно-сальдової відомості складеної самим стягувачем до заяви не додано.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній організації (установа, заклад) "70 УПРАВЛІННЯ НАЧАЛЬНИКА РОБІТ" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "КОМФОРТ-БУД" заборгованості у сумі 105 050,30 грн за договором надання послуг зберігання №2019/09/01 від 30.08.2019.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 10.01.2024

Суддя Владислав ДЕМИДОВ