УХВАЛА

10 січня 2024 року

м. Київ

Справа № 910/7987/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання - Денисевич А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур-Інвест" про стягнення витрат на правничу допомогу у провадженні за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі

за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до відповідачів: 1) ОСОБА_1 ; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур-Інвест", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва; за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 1) Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації"; 2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича; 3) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарина Геннадіївна про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельною ділянкою,

за участю прокурора Сімаченко А. О.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - Міськрада) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур-Інвест" (далі - ТОВ "Тур-Інвест"), в якому заявив сім позовних вимог, а саме просив усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Міськради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :63:103:0082 шляхом скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно з одночасним припиненням права власності на це майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зобов`язання ТОВ "Тур-Інвест" знести об`єкти самочинного будівництва та повернути Міськраді земельну ділянку.

29.11.2022 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про часткове задоволення позову.

19.06.2023 Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову про скасування цього рішення та ухвалив нове - про відмову у позові.

01.11.2023 Верховний Суд ухвалив постанову про часткове задоволення касаційної скарги Прокурора на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у цій справі.

Цією постановою на користь Прокурора судом касаційної інстанції ухвалено судове рішення щодо п`яти із семи немайнових вимог, які стосуються відповідача ТОВ "Тур-Інвест".

У грудні 2023 року ТОВ "Тур-Інвест" звернулося до Верховного Суду із заявою, в якій просить поновити йому строк на подання доказів щодо понесення витрат на правову допомогу та стягнути із бюджетних асигнувань Прокурора витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 29 000 грн пропорційно до позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до приписів статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частини перша та друга статті 124 ГПК України).

Приписами частини четвертої статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 ГПК України унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За змістом положень статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

У частині восьмій статті 252 ГПК України визначено, що судові дебати у справах, які розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, не проводяться.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у пункті 53 постанови від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, вимога частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (зміст якої кореспондує положенням частини восьмої статті 129 ГПК України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Колегія суддів враховує, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині.

ТОВ "Тур-Інвест" у відзиві на касаційну скаргу Прокурора не заявляло про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, та не наводило їх попереднього орієнтовного розрахунку.

ТОВ "Тур-Інвест" у поданих у цій справі заявах не наводило попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

У силу приписів частин першої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з тим ТОВ "Тур-Інвест" не дотрималося установленого процесуальним законом порядку реалізації принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Тож у касаційного суду відсутні підстави для ухвалення додаткової постанови у цій справі, а тому у задоволенні відповідної заяви відповідача-2 слід відмовити.

З урахуванням частини восьмої статті 129 ГПК України, з огляду на недотримання відповідачем-2 зазначеного вище порядку реалізації принципу відшкодування судових витрат, клопотання про поновлення строку на подання доказів щодо понесення витрат на правову допомогу суд залишає без розгляду.

Керуючись статтями 129, 234, 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тур-Інвест" у прийнятті додаткової постанови у справі № 910/7987/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач