ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 Справа №905/1144/23

За позовом Приватного підприємства «Фірма Каре»

до Державного підприємства «Артемсіль»

про стягнення 2 092 106,35 грн

Суддя Хабарова М.В.

Секретар судового засідання Сухіна В.А.

за участю представників (в режимі відеоконференції):

від позивача Римець Х.Б.

від відповідача не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Фірма Каре» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Артемсіль» про стягнення основного боргу у розмірі 2092106,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу №25/24-01-157 від 24.12.2021 в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.09.2023 відкрито провадження у справі №905/1144/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 11.10.2023.

11.10.2023 відкладено підготовче засідання на 08.11.2023.

23.10.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Судове засідання, призначене на 08.11.2023, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Хабарової М.В. у відпустці.

Ухвалою-повідомленням від 10.11.2023 розгляд справи призначено на 29.11.2023.

29.11.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023.

В судовому засіданні 13.12.2023 з розгляду справи по суті оголошено перерву до 09.01.2024.

В судове засідання 09.01.2024 з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач представників у судове засідання 09.01.2024 не направив, станом на день прийняття рішення не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотань по суті справи від нього не надходило.

У судовому засіданні 09.01.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 між Державним підприємством «Артемсіль» (продавець, відповідач) та Приватним підприємством «Фірма Каре» (покупець, позивач) підписано Договір купівлі-продажу №25/24-01-157, відповідно до умов п. 1.1 якого продавець бере на себе зобов`язання виготовити і поставити з передачею у власність покупцеві товар, асортимент, кількість і ціни на який вказані в Специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору, а покупець бере на себе зобов`язання прийняти вказаний товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

До 25 числа місяця, що передує місяцю відвантаження, покупець зобов`язаний у письмовій формі надати місячні обсяги постачання товару з розбиттям подекадно за асортиментом. Постачання товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA (станція Сіль, станція Шевченко) регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а в разі постачання автотранспортом покупця на умовах EXW склад продавця (з навантаженням на транспортний засіб) згідно «Інкотермс-2000», в строк до 50 днів з моменту отримання оплати за товар, та оплати повної вартості залізничного тарифу, якщо товар поставляється на умовах FCA, а в період сезону (червень-вересень для фасованої та затареної продукції, вересень-лютий для затареної в МКР-1.ОС (біг-бег) та не упакованої продукції) термін постачання може збільшитися до 90 днів (п. 3.1. Договору).

Валюта платежу за цим Договором гривня України (п. 4.1 Договору).

Форма розрахунку 100% передоплата (п. 4.2 Договору).

Оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця на підставі письмово погодженої сторонами заявки та виставленого продавцем рахунку на попередню оплату (п. 4.3 Договору).

Ціна метричної тонни товару залежно від його якості й асортименту наведена в Специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 4.6 Договору).

Продавець бере на себе зобов`язання після підписання Договору і отримання передоплати передати товар в строк, обумовлений в п. 3.1 даного Договору, а покупець зобов`язаний прийняти вказаний товар (п. 5.1 Договору).

Договір вважається укладеним з 04.01.2022 і діє до 31.12.2022 включно, а за фінансовими зобов`язаннями до повного виконання. Датою підписання вважається дата реєстрації у продавця. При цьому всі попередні переговори і листування за Договором втрачають чинність (п. 11.1 Договору).

У Специфікації на умовах FCA до Договору сторони визначили асортимент продукції, її кількість та ціну, всього у загальному розмірі 66565329,06 грн з ПДВ; у Специфікації на умовах EXW у загальному розмірі 5846208,00 грн з ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 10.03.2023 до Договору сторони доповнили розділ 12 Договору банківськими реквізитами покупця.

На виконання умов Договору позивачем здійснена передоплата товару на загальну суму 4537358,60 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень. Крім того, позивач сплатив залізничний тариф у розмірі 117622,25 грн, що підтверджується випискою з Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» станом на квітень 2022 року.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язання з передачі товару здійснив частково, поставивши у період з 13.02.2022 по 29.03.2022 товар на загальну суму 2445252,25 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків-фактур та залізничних накладних.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензіями від 26.05.2022 та від 23.09.2022, у яких вимагав сплатити борг у розмірі 2092106,35 грн, проте вказані претензії залишені відповідачем без відповіді.

30.03.2023 сторонами був підписаний акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 2092106,35 грн.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97- ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи №2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів поставки товару, так як і повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар відповідачем не надано.

За наведених вище обставин судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором, не здійснив поставку товару у повному обсязі та не здійснив повернення суми попередньої оплати, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2092106,35 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (84545, Донецька обл., Бахмутський район, м. Соледар, вул. Чкалова, буд. 1-А, ідентифікаційний код 00379790) на користь Приватного підприємства «Фірма Каре» (08502, Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Шептицького, буд. 26, ідентифікаційний код 19409105) заборгованість у розмірі 2092106 (два мільйони дев`яносто дві тисячі сто шість) грн 35 коп та судовий збір у розмірі 31381 (тридцять одна тисяча триста вісімдесят одна) грн 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.01.2024

Суддя М.В. Хабарова