ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" січня 2024 р. м. Київ Справа № 911/11/24

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Заступника керівника Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 27/2) в інтересах держави в особі:

1) Державної екологічної інспекції Столичного округу (03035, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1)

2) Богуславської міської ради (09701, Київська обл., Обухівський р-н, м. Богуслав, вул. Франка, буд. 4)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Комета» (12515, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Старосільці, вул. Шевченка, буд. 20а)

про стягнення 933 741,48 грн

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Богуславської міської ради до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Комета» про стягнення 933 741,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач здійснював видобування корисних копалин на наданій йому в користування ділянці надр Мисайлівської Богуславського району на підставі спеціального дозволу на користування надрами № 818, дію якого було зупинено наказом Державної служби геології та надр України № 643 від 12.12.2008. У зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 933 741,48 грн збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку передати справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на таке.

Позивач в обґрунтування підсудності цього позову Господарському суду Київської області посилається на ч. 8 ст. 29 ГПК України та зазначив, що юридична адреса відповідача зареєстрована: 12515, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Старосільці, вул. Шевченка, буд. 20а, проте самовільне користування надрами здійснювалось на ділянці Мисайлівська Богуславського родовища, яке розташоване на території Богуславської міської ради Київської області.

Згідно з ч. 8 ст. 29 ГПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

У Науково-практичному коментарі Цивільного кодексу України зазначено, що у зв`язку з тим, що поняття "майно" є збірним, необхідно правильно визначати його зміст стосовно конкретних правовідносин.

Під майном може розумітися річ або сукупність речей. Серед об`єктів цивільних прав закон виділяє "майнову" групу, позначивши її контури вихідними поняттями "речі", "гроші і цінні папери", "майно", "майнові права", "інше майно". Цей клас об`єктів конкретизується за допомогою термінів "нерухоме майно", "нерухома річ", "нерухомість", "складні речі", "неподільні речі" і т.д. В цьому переліку майнових об`єктів цивільних прав основне навантаження, несуть такі поняття (точніше, навіть, правові категорії), як майно, річ і товар. Нерідко під речами розуміють будь-які матеріальні предмети зовнішнього стосовно людини навколишнього світу. Такі речі належать і до матеріального, і до духовної культури. Головне, що робить їх об`єктами цивільних прав - це здатність задовольняти ті чи інші потреби людей.

Речами в цивільному праві можуть бути ті матеріальні і культурні (інтелектуальні) цінності, що мають вартість і з приводу яких виникають майнові відносини як предмет цивільного права, а також власне цивільні правовідносини.

У зміст поняття "майно" крім речей можуть включатися також і майнові права. Під майном ліквідованої юридичної особи, продаваним із публічних торгів, розуміються і речі, і майнові права. Аналогічний зміст має термін "майно", коли мова йде про відповідальність юридичної особи чи індивідуального підприємця за своїми обов`язками всім належним їм майном.

Майнові права як об`єкти суб`єктивних цивільних прав не можуть розглядатися як майно у відриві від їхньої юридичної належності тим чи іншим конкретним суб`єктам (кредиторам) у зобов`язальних правовідносинах із конкретними боржниками, а також інших факторів, які прямо чи побічно впливають на саме існування (дійсність) вимоги, його параметри і межі тощо.

Під майном у широкому змісті розуміється сукупність речей, майнових прав і обов`язків, у тому числі і виключні права.

Так, майно підприємства, що може бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди й інших угод, входять призначені для його діяльності земельні ділянки, будинки, спорудження, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права, вимоги, борги, а також права на позначення, що індивідуалізують підприємство, його продукцію, роботи і послуги (фірмове найменування, товарні знаки, знаки обслуговування) й інші виключні права.

У загальнодоступній вільній багатомовній онлайн-енциклопедії "Вікіпедія" надано визначення терміну "Майно" - предмети матеріального світу, які перебувають у власності суб`єкта права (фізична особа, юридична особа, держава, територіальна громада, Український народ), у тому числі: окрема річ, сукупність речей, майнові права та обов`язки, гроші і цінні папери, а також майнові права на них. Майно поділяється на рухоме і нерухоме, а також за іншими ознаками.

У позовній заяві позивач визначив, що відповідачем завдано шкоду майну, а саме надрам шляхом видобування корисних копалин на наданій йому в користування ділянці надр на підставі спеціального дозволу на користування надрами № 818, дію якого було зупинено наказом Державної служби геології та надр України № 643 від 12.12.2008, на ділянці Мисайлівська Богуславського родовища, яке розташоване на території Богуславської міської ради Київської області.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У Законі України "Про надра" зазначено, що Надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Однак, надра не є майном юридичної особи, доказів зворотного позивачем не надано.

Отже у цьому випадку для визначення підсудності позову необхідно дотримуватись положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України, якими ми передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 12515, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Старосільці, вул. Шевченка, буд. 20А.

Зважаючи на вищезазначене, позовна заява за вх. № 4/24 від 02.01.2024 Заступника керівника Київської обласної прокуратури про стягнення 933 741,48 грн, разом з доданими до неї документами підлягає передачі за територіальною підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а згідно з частиною 3 цієї статті - передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Керуючись статтями 27, 31, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Заступника керівника Київської обласної прокуратури про стягнення 933 741,48 грн, разом з доданими до неї документами передати за підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко