ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" січня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/11/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТРАНЗИТ"

про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка" 84480,00 грн. заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТРАНЗИТ" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка" 84480,00 грн. заборгованості.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.4 ч.3 вказаної статті до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Заява ТОВ "ТЕХНОТРАНЗИТ" мотивована тим, що на виконання умов договору №17/2021 від 17.12.2023р. заявник виконав роботи на загальну суму 696474,26 грн.

Вказує, що станом на 26.12.2023р. за боржником рахується заборгованість в розмірі 84480,00 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив, що заявником на підтвердження викладених в заяві обставин надано копії договору №17/2021 на виконання робіт з ремонту та обслуговування кар`єрного обладнання від 17.12.2023р. та підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2022р. по 23.02.2023р.

Суд звертає увагу, що для задоволення заяви про видачу судового наказу, необхідно перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

За висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 10.09.2019 по справі №916/2403/18, від 19.09.2019 по справі №910/14566/18, від 04.12.2019 по справі №916/1727/17, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків сам по собі не є первинним документом та, може бути належним доказом на підтвердження наявності заборгованості лише за наявності первинних документів.

Разом з тим, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять доказів в підтвердження виконання заявником робіт на суму 696474,26 грн. та проведення боржником часткових розрахунків, що свідчить про недотримання заявником приписів п.п. 4, 5 ч.2, п.4 ч.3 ст.150 ГПК України та є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 153 ГПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пункто 1 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, ч.2 ст.151, 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТРАНЗИТ" у видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка" 84480,00 грн. заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - до справи

- заявнику - додано до системи "Електронний суд"