УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

04.01.2024Справа № 910/19910/23
Суддя Господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" про забезпечення позову; особи, які можуть одержати статус учасників справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України (відповідач), Акціонерне товариство «Альтбанк» (в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача)

ВСТАНОВИВ:

27.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2024 заява про забезпечення позову передана на розгляд судді Яковенко А.В.

У вказаній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Альтбанк" виплачувати кошти у сумі 3 207 000,00 грн. на вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», щодо забезпечення виконання договору № від 28.12.2022, укладеного за результатами процедури закупівлі «Фарбування та скління (Вибірковий ремонт ізоляційного покриття за результатами КО МГ «Шебелинка-Диканька-Київ» Ду 1200 Ру 54 на дільниці км 194,720 - км 197,905 в межах обслуговування Лубенського ЛВУМГ)» згідно оголошення про за планову закупівлю № UA-2022-11-17-011488-a на підставі банківської гарантії №BOC/GI2022/0467 від 15.12.2022.

Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України " вказує, що має намір звернутись до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про зобов`язання продовжити строк дії договору № від 28.12.2022.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, протягом строку виконання договірних зобов`язань зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (надалі - «Замовник») неодноразово порушувалися строки проведення розрахунків за фактично виконані роботи, в зв`язку з цим Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" (надалі - підрядник - «Підрядник») неодноразово звертався з листами до Замовника вказуючи на такі порушення.

Так, листом від 14.08.2023 №2023-08-01/4504 в тому числі Замовника було повідомлено про порушення ним строків розгляду наданих Підрядником Актів виконаних робіт КБ-2 та КБ-3, що призвело до порушення графіків закупівлі матеріалів, графіків виплати заробітної плати, графіку виконання робіт на об`єкті і як наслідок строків виконання Підрядником зобов`язань по Договору № від 28.12.2022.

Листом від 07.12.2023 №2023-12-07/4670 Підрядник повідомляв Замовника про хід виконання робіт згідно Договору, а також зриву поставки ізоляційних матеріалів іноземного виробництва, що стало наслідком неодноразових порушень договірних зобов`язань зі сторони Замовника. Також Замовника було повідомлено про вплив кліматичних умов на виконання робіт по нанесенню ізоляційних покриттів, яке можливе лише при температурі навколишнього середовища +5, а також про фактичне скорочення терміну виконання робіт до 6 місяців, що не відповідає умовам укладеного Договору.

14.12.2023 Підрядником було направлено листа №2023-12-14/4680 «одо продовження термінів дії договору», у якому, посилаючись на незалежні від нього обставини, просив продовжити строк дії Договору до кінця травня місяця 2024. При цьому гарантував поновлення строку банківської гарантії до кінця червня 2024 року.

14.12.2023 Підрядником було отримано листа №ТОВВИХ-23-18146 від Замовника, у якому останній повідомляв, що «факт прострочення виконання робіт Замовником буде кваліфіковано як невиконання Підрядником зобов`язань за Договором. У такому випадку Замовник може ініціювати стягнення банківської гарантії забезпечення виконання Договору через невиконання Підрядником своїх зобов`язань».

18.12.2023 підрядником направлено Замовнику лист №2023-12-18/4686, яким, у відповідь на лист ТОВ «ОГТСУ» від 14.12.2023, було повторно наголошено на готовність продовжити строк дії договору до кінця травня 2024 року та надано гарантії щодо поновлення строку банківської гарантії. Додатком до цього листа направлено копію Протоколу технічної наради від 14.12.2023.

У відповідь на це, 19.12.2023 Підрядник отримав листа від ТОВ «Оператор ГТС України» №ТОВВИХ-23-18390, згідно якого останній заперечував наявність об`єктивних обставин для внесення змін до істотних умов Договору.

Необхідність звернення заявника до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви обумовлено тим, що така позиція ТОВ «Оператор ГТС України» порушує права та законні інтереси ТОВ «Інституту транспортно-енергетичних систем України», у зв`язку з чим має намір звернутися до суду з позовом про зобов`язання продовжити строк дії договору, проте за час вирішення відповідного спору банк може виконати гарантію, адже обов`язок є імперативним та не залежить від правовідносин за основним зобов`язанням, що створює загрозу нівелювання мети звернення з майбутнім позовом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Тобто, за приписами господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2019 у справі №904/3168/19 вказав, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову не повинні блокувати господарську діяльність підприємств, не повинні порушувати права інших контрагентів підприємств, до яких вживаються такі заходи, не мають порушувати прав суб`єктів господарювання щодо вільного укладення господарських договорів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки, у даному разі позивач має намір звернутись до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Заявник вказує, що предметом його майбутнього позову буде вимога зобов`язання продовжити строк дії договору № від 28.12.2022.

Оцінюючи необхідність забезпечення позову для захисту ймовірно порушених інтересів заявника (позивача) та співмірність наслідків вжиття/невжиття заходів забезпечення, суд враховує ступінь доведеності позивачем зв`язку змісту порушеного права та інтересу зі способом та наслідками забезпечення позову та приходить до висновку, що ймовірне задоволення позовних вимог не призведе до поновлення строків виконання зобов`язань за Договором.

Аналогічної правової позиції щодо необхідності врахування судами зв`язку змісту порушеного права та інтересу зі способом та наслідками забезпечення позову дотримується Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі №911/1721/20.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Проте, за висновками суду, обставини, покладені заявником в обґрунтування поданої заяви не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову, а також такі заходи не можуть вважатись адекватними та співмірними.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» за захистом яких останнє має намір звернутись до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та у відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.В.Яковенко