ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м.Харків Справа № 913/389/23

Провадження № 14/913/389/23

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м. Київ

до відповідача Рєзнікової Ганни Шакірівни , м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 163705,29 грн.

без повідомлення (виклику) представників сторін,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Рєзнікової Ганни Шакірівни (далі - Рєзнікова Г.Ш. ) про стягнення заборгованості за договором № 109579-КС-003 про надання кредиту від 24.01.2022 у загальній сумі 163705,29 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 55000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 100455,29 грн, суми прострочених платежів за комісією - 8250,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ФОП Рєзніковою Г.Ш. укладено договір № 109579-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 55000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Сторонами погоджено, що процентна ставка складає 1,08074266% в день та є фіксованою.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання кредиту виконав в повному обсязі та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 55000,00 грн шляхом перерахування їх на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.07.2023 утворилась заборгованість в розмірі 163705,29 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 55000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 100455,29 грн, суми прострочених платежів за комісією - 8250,00 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.

Ухвалою від 02.11.2023 суд зобов`язав Міністерство соціальної політики України надати суду відомості із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо Рєзнікової Г.Ш. : дані про фактичне місце проживання на дату звернення; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування о вручення офіційної кореспонденції; номер телефону.

Ухвалою від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/389/23. Суд вирішив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я Рєзнікової Ганни Шакірівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 24.01.2022 по 06.07.2023 включно.

26.11.2023 на адресу суду надійшов лист від Міністерства соціальної політики України від 15.11.2023 № 17800/0/2-23/19, в якому зазначено, що станом на 13.11.2023 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформації щодо Рєзнікової Г.Ш. відсутня.

17.11.2023 на адресу суду від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» надійшов лист від 09.11.2023 № КНО-07.8.6/5267БТ, в якому Банк повідомив, що на ім`я Рєзнікової Ганни Шакірівни (РНОКПП НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 . Разом з тим, Банк надав суду виписку по рахунку відповідача за період з 24.01.2022 по 06.07.2023, звіт по транзакціям з використанням/без використання БПК, що були випущені по рахунку відповідача в валюті UAH за період з 24.01.2022 по 06.07.2023 та аналіз операцій по рахунку з використанням картки відповідача за період з 24.01.2022 по 06.07.2023.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін на адресу суду від учасників справи не надходило.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ТОВ «Бізнес Позика» 24.01.2022 було направлено ФОП Рєзніковій Г.Ш. пропозицію (оферту) укласти договір № 109579-КС-003 про надання кредиту.

24.01.2022 ФОП Рєзнікова Г.Ш. прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 109579-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

ТОВ «Бізнес Позика» було направлено ФОП Рєзніковій Г.Ш. , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2110, на номер телефону НОМЕР_3 , який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та який нею було введено/відправлено.

Таким чином, 24.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» (далі - кредитодавець) та ФОП Рєзніковою Г.Ш. (далі - позичальник) укладено договір № 109579-КС-003 про надання кредиту (далі - договір), підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1 укладеного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 55000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип кредиту: кредит; строк кредиту: 24 тижнів; процентна ставка: в день 1,08074266, фіксована; комісія за надання кредиту: 8250,00 грн; загальний розмір наданого кредиту: 55000,00 грн; термін дії договору до 11.07.2022; орієнтовна загальна вартість кредиту 137520,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої незабороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку платежів.

У пункті 3 договору сторони погодили графік платежів.

Пунктом 4 договору визначено, що у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному розділом 5 Правил.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір (п. 5 договору).

Відповідно до п. 8 договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України (п. 10 договору).

На виконання укладеного договору 24.01.2022 позивачем було перераховано на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , яка була зазначена останнім при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, грошові кошти в розмірі 55000,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та сплати комісії належним чином не виконав, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст.173 ГК України).

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст. 208 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ст. 207 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання кредиту № 109579-КС-003 від 24.01.2022 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором: «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2110 24.01.2022 13:55:47».

Згідно приписів ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, з огляду на те, що одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний договір про надання кредиту № 109579-КС-003 від 24.01.2022, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», суд приходить до висновку, що між сторонами мало місце укладення правочину щодо надання кредиту у спрощений спосіб, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання судом укладеного між сторонами правочину недійсним відповідачем не додано.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 3 ст. 346 ГК України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на банківську картку № НОМЕР_1 , яку емітовано на ім`я Рєзніковій Г.Ш. , 24.01.2022 було здійснено три перекази коштів на загальну суму 55000,00 грн (25000,00 грн, 25000,00 грн та 5000,00 грн відповідно), що підтверджується довідками про видачу коштів.

Факт видачі кредитних коштів відповідачу в сумі 55000,00 грн додатково підтверджується банківською випискою по особовому рахунку Рєзнікової Г.Ш. за період з 24.01.2022 по 06.07.2023, виданою Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» відповідно до листа від 09.11.2023 № КНО-07.8.6/5267Б, яка долучена до матеріалів справи.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У пункті 1 договору визначено, що загальний розмір наданого кредиту складає 55000,00 грн.

Крім того, у пункті 1 договору сторони погодили термін дії договору - до 11.07.2022.

Отже, за умовами договору граничним строком погашення кредиту є 11.07.2022.

Суд бере до уваги, що ФОП Рєзнікова Г.Ш. , 10.02.2022 припинила здійснювати підприємницьку діяльність та втратила статус фізичної особи-підприємця, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.02.2022 за № 001015091.

Разом з тим, обов`язок Рєзнікової Г.Ш. повернути отримані від позивача кредитні кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у зв`язку із втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинився.

Відповідач у визначений договором строк кредит не повернув, сума заборгованості за тілом кредиту складає 55000,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 55000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 100455,29 грн суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 10561 ЦК України).

Згідно з п. 1 договору процентна ставка: в день 1,08074266, фіксована.

Відповідно до п. 5.1 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «Бізнес Позика» обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернуту суму кредиту станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальником протягом всього строку кредитування.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом в сумі 100455,29 грн нараховані позивачем за період з 24.01.2022 по 11.07.2022, тобто в межах строку дії кредитного договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, суд вважає його арифметично вірним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 100455,29 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму прострочених платежів за комісією в розмірі 8250,00 грн.

Суд бере до уваги, що розмір комісії за надання кредиту в сумі 8250,00 грн передбачений п. 1 договору.

Водночас, доказів сплати відповідачем комісії за надання кредиту матеріали справи не містять, у зв`язку з чим дана вимога позивача також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК Ураїни суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 252 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Рєзнікової Ганни Шакірівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ідентифікаційний код 41084239) заборгованість за тілом кредиту в сумі 55000,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 100455,29 грн, заборгованість по комісії в сумі 8250,00 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн, про що видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України та порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 03.01.2024.

Суддя Євген ЛІСОВИЦЬКИЙ