Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко»
про розподіл судових витрат позивача у справі
про стягнення 188 668,10 грн,
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс і Ко" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" про стягнення 188 668,10 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №100/19 від 04.02.2019 в частині оплати спожитих у період з 01.08.2021 по 06.09.2021 обсягів електричної енергії, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2023 було залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс і Ко» без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.
22.09.2023 через загальний відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс і Ко» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
20.10.2023 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" надійшов відзив на позовну заяву.
01.11.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про подовження строку на подання відповіді на відзив із додатковими доказами та заяви про зміну підстав із додатками у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2023 за результатами розгляду клопотання позивача, що надійшло 01.11.2023, продовжено останньому строк на подання відповіді на відзив та відмовлено в продовженні строку для подання заяви про зміну підстав позову.
03.11.2023 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс і Ко" надійшла відповідь на відзив.
Одночасно з відповіддю на відзив від позивача також надійшло клопотання про судове доручення щодо огляду речових доказів за місцем їх знаходження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про доручення щодо огляду речових доказів за місцем їх знаходження.
14.11.2023 через загальний відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» надійшли заперечення.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» заборгованість у розмірі 188 668 грн 10 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 830 грн 02 коп.

28.12.2023 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс" і Ко" надійшла заява про розподіл судових витрат позивача, у якій позивач просить суд покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 24 500, 00 грн.

У поданій заяві позивачем також заявлено клопотання про поновлення строку на подання доказів про витрати на професійну правничу допомогу.

Поряд із цим, у зв`язку з перебуванням судді Пукшин Л.Г. у щорічній відпустці у період заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» розглянута після виходу судді з відпустки.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» про розподіл судових витрат позивача в частині поновлення строку на подання доказів про витрати на професійну правничу допомогу, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами частини 1, 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, а процесуальний строк, який встановлений судом, може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У позовній заяві позивач зазначав, що подасть документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів з дня винесення судового рішення у справі.

Відтак, оскільки рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/13961/23 ухвалено 21.12.2023, кінцевий строк для подання доказів, передбачених ч. 8 ст. 129 ГПК України, становив до 26.12.2023 включно.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» про розподіл судових витрат позивача разом з відповідними доказами була надіслана до суду засобами поштового зв`язку 25.12.2023, тобто в межах встановленого законом строку, у зв`язку з чим відсутні підстави для його поновлення.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» про розподіл судових витрат позивача, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 500, 00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 13.06.2023 (далі - договір), який був укладений між адвокатським бюро "Андрій Яценко" (далі - бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс" і Ко" (далі - клієнт).

Згідно з п. 1. договору, адвокатське бюро надає клієнту, зокрема, наступні види професійної правничої/правової допомоги без обмеження повноважень: представництво інтересів як кредитора, боржника, заявника, потерпілого, цивільного позивача, позивача, відповідача, третьої особи в судах усіх видів судочинства та інстанцій.

Відповідно до пункту 3 договору оплата витрат і професійної правничої/правової допомоги здійснюється на підставі розрахунків/рахунків.

Професійну правничу/правову допомогу надає безпосередньо адвокат Яценко Андрій Олексійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатського діяльністю №818 від 05.05.1998. Для додаткового підтвердження повноважень клієнт може видати Адвокату Яценко А.О. довіреність, в тому числі із зазначенням інших представників. Строк дії довіреності клієнт визначає самостійно (п. 4 договору).

Додатковою угодою №13.06 від 13.06.2023 до договору (далі - додаткова угода) сторони погодили надання професійної правничої допомоги клієнту за наступним напрямком: "стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт", код: 36239717, за поставлену електроенергію, за період заборгованості серпень-вересень 2021 року" (п. 2.1. додаткової угоди).

Умовами пункту 3 додаткової угоди сторони погодили види надаваємої правової/професійної правничої допомоги зі сторони Адвокатського бюро "Андрій Яценко" на користь клієнта:

- вивчення та аналіз наявних документів, співставлення із законодавством та судовою практикою судів касаційної інстанції (входить у вартість позовної заяви);

- складання позасудових документів, запитів, звернень, заяв щодо призначення або проведення судових експертиз, тощо (в разі додаткової потреби);

- складання заяв по суті спору (справи), позову, доповнень, уточнень позову, відзиву, відповідей на відзив, письмових доводів та міркувань, заяв з процесуальних питань, апеляційних та касаційних скарг, відзивів, заперечень, пояснень, клопотань, заяв;

- представництво у судових засіданнях (в разі призначення);

- інші види правової/професійної правничої допомоги, що необхідні для захисту інтересів клієнта і виконання доручення, визначеного у п. 2 цієї додаткової угоди, передбачені процесуальним законодавством та/або Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Пунктом 4 додаткової угоди сторони встановили тарифи за надання професійної правничої (правової) допомоги:

17 500 грн - складання, подання позову до суду першої інстанції;

7 000 грн - складання відповіді на відзив, клопотань з процесуальних питань (в разі потреби);

3000 грн - участь в 1 судовому засіданні суду першої інстанції незалежно від тривалості.

На виконання умов договору про надання професійної правничої/правової допомоги б/н від 13.06.2023 та додаткової угоди №13.06 від 13.06.2023 до нього сторонами було складено та підписано Акт приймання виконаних робіт/послуг про надання професійної правничої/правової допомоги із детальним описом робіт/послуг, за яким адвокатське бюро виконало роботи/послуги з надання професійної правничої/правової допомоги, а клієнт прийняв виконання наступних робіт/послуг:

- вивчення та аналіз наявних документів у клієнта, співставлення із законодавством та судовою практикою суддів касаційної інстанції - витрачено 4 години;

- пошук інформації щодо руйнування офісу раніше залученого юриста - витрачено 2 години;

- пошук аналіз, правових позицій Верховного Суду щодо можливості звернення до суду з позовом про стягнення на підставі договору у разі втрати оригіналу, але наявності доказів виконання договору сторонами спору - витрачено 2 години;

- пошук, аналіз правових позицій Верховного Суду щодо можливості підтвердження факту виконання робіт (надання послуг) згідно актів, щодо яких боржник ухиляється від підписання - витрачено 3 години;

- безпосередньо саме складання позовної заяви, з урахуванням вищенаведеного обсягу робіт/послуг - витрачено 6 годин;

- направлення позовної заяви з додатками до відповідача та до суду (витрачений час не враховується.

Всього адвокатом витрачено 17 годин. Вартість робіт складає 17 500 грн;

Складання клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив із додатковими доказами - 1 годна, складання відповіді на відзив разом із аналізом і додаванням доказів - 7 годин.

Всього адвокатом витрачено 8 годин. Вартість робіт складає 7 000 грн.

Всього станом на 22.12.2023 включено, за цим актом Адвокатським бюро "Андрій Яценко" на користь клієнта за дорученням, вказаним в п. 1 цього акту, надано професійної правничої/правової допомоги на суму 24 500 грн (17 500 + 7 000 грн).

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом враховано, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому відповідачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не подавалось.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п.2 ч.5 ст. 129 ГПК України).

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, яка розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, та предметом спору якої є стягнення основного боргу за договором постачання електричної енергії споживачу, що не потребувало великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягали дослідженню адвокатом і застосуванню, ціни позову, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 12 250 грн, що становить 50% від заявленої суми.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс» і Ко» про розподіл судових витрат позивача задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" (01034, м. Київ, пров. Рибальський, 10, офіс 214, ідентифікаційний код: 36239717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс" і Ко" (61128, м. Харків, пр. Льва Ландау, 149, ідентифікаційний код: 32237716) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 250 грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 15.01.2024.

Суддя Л.Г. Пукшин