РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.01.2024Справа № 910/16086/23

Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/16086/23

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154)

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул Дягтярівська, буд 33-Б, 2 під`зд)

про стягнення 131 914, 30 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 131 914, 30 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 131 914, 30 грн право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Тайота» д.н. НОМЕР_1 в результаті ДТП 16.08.2023. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684, 00 грн.

31.10.2023 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/16086/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

13.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

16.08.2023 в місті Тернопіль сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Тайота» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу «Тайота» д.н. НОМЕР_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» діяв Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 та Сертифікат № 822/23-Т/ОЛ5/9272/А від 10.05.2023, згідно з яким позивач бере на себе обов`язок компенсувати будь-яке пошкодження чи знищення автомобільного транспорту «Тайота» д.н. НОМЕР_1 .

До того ж, на момент вчинення ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 » була забезпечена полісом ЕР213671750 страховиком згідно якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

В Постанові Тернопільського міськрайонного суду від 31.08.2023 у справі №607/15539/23 ОСОБА_1 визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнено до адміністративної відповідальності.

Згідно рахунку на оплату № СКМ-К-Е00903 від 22.08.2023 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тайота» д.н. НОМЕР_1 склала - 135 114, 30 грн. Також дана сума підтверджується страховим актом № 006.02134923-1 від 05.09.2023.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 135 114, 30 грн страхувальнику, факт якого підтверджується платіжною інструкцією №45198051 від 07.09.2023.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача, позивач має право зворотної вимоги до відповідача в порядку суброгації у розмірі ліміту відповідальності за шкоду майну у відповідності до полісу ЕР213671750.

Позивач зазначив, що не направляв на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування, а звернуся одразу до суду за захистом свого порушеного права, подавши до суду позов 17.10.2023.

У зв`язку з вище зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 повну суму страхового відшкодування в межах ліміту полісу ЕР201817731, з врахуванням франшизи у розмірі 131 914, 30 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього розмір страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 131 914, 30 грн.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 16.08.2023 сталась ДТП за участю автомобіля «Тайота» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

(2) Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , яка є винною у відповідності до постанови Тернопільского міськрайонного суду від 31.08.2023 у справі 607/15539/23.

(3) Позивач згідно Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 та Сертифікату №822/23-Т/ОЛ5/9272/А укладених між ним та власником пошкодженого транспортного засобу «Тайота» д.н. НОМЕР_1 виплатив останньому страхове відшкодування у розмірі 135 114, 30 грн.

(4) Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, що є винуватцем ДТП, а саме транспортного засобу «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ЕТАЛОН» згідно полісу ЕР201817731.

(5) Відповідач, як страховик винуватця ДТП зобов`язаний відшкодувати позивачу виплачене ним страхове відшкодування у розмірі 131 914, 30 грн (за мінусом франшизи).

4. Заперечення відповідача у справі.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог зводяться до того, що:

(1) При наявності розбіжностей загальних і спеціальних норм, необхідно керуватися саме нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

(2) Позивач не звертався до Відповідача із заявою про страхове відшкодування.

(3) Позивачем не подано Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 року та фотододатків до Акту огляду транспортного засобу «Тойота» д.н. НОМЕР_1 від 22.08.2023 року. На думку відповідача, з огляду на відсутність таких доказів, неможливо встановити реальні пошкодження транспортного засобу та розмір збитків.

(4) Відповідач стверджує, що жодним чином не порушував прав позивача, а отже у позові слід відмовити;

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок виплати позивачем страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Тайота» д.н. НОМЕР_1 та переходу до позивача в порядку суброгації вимоги такого страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 16.08.2023.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 16.08.2023?

- чи було застраховано відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП 16.08.2023?

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 16.08.2023?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на підставі страхового акту № 006.02134923-1 від 05.09.2023, розрахунку страхового відшкодування від 30.08.2023, рахунку №СКМ-К-Е00903 від 22.08.2023 СТО, було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Тайота» д.н. НОМЕР_1 у розмірі 135 114, 30 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 45198051 від 07.09.2023,

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Тайота» д.н. НОМЕР_1 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із статтею 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП, була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР213671750, який діяв на 16.08.2023.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог стверджує, що позивач не звертався із заявою про страхове відшкодування до відповідача.

Суд наголошує, що в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Отже, можна зробити висновок, що позивач на власний розсуд може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач використав своє право саме шляхом звернення з позовом безпосередньо до суду, що не суперечить зазначеній вище правовій позиції.

Також відповідач наголошує, що неможливо встановити реальні пошкодження транспортного засобу та розмір збитків через неподанням позивачем до суду Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 та фотододатків до Акту огляду транспортного засобу «Тойота» д.н. НОМЕР_1 від 22.08.2023.

Проте суд не погоджується з запереченнями відповідача з наступних підстав.

В матеріалах справи міститься рахунок СТО ТОВ «Кристал Моторс» № НОМЕР_3 від 22.08.2023 з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота» д.н. НОМЕР_1 становить 135 114, 30 грн.

Страховий акт № 006.02134923-1 від 05.09.2023 та платіжна інструкція № 45198051 від 07.09.2023 позивача, встановлюють факт визнання страховиком (позивачем) цей випадок страховим. В цій справі предметом спору є не визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, а вимога позивача до відповідача в порядку суброгації (тобто вже після визнання конкретної обставини страховим випадком) про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 131 914, 30 грн.

З урахуванням вимог статті 29, пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статті 25 Закону України «Про страхування» суд дійшов висновку, що Страховий акт № 006.02134923-1 від 05.09.2023 та Платіжна інструкція № 45198051 від 07.09.2023 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по оплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом ЕР213671750 встановлена франшиза в розмірі 3 200, 00 грн, тому враховуючи вище зазначені норми, сума яка підлягає стягненню становить 131 914, 30 грн.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 , власнику автомобіля «Тайота» д.н. НОМЕР_1 , та/або позивачу матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що шкода завдана при ДТП транспортному засобу «Тойота» д.н. НОМЕР_1 доведена належним чином та підлягає виплаті відповідачем в розмірі 131 914, 30 грн. (за мінусом встановленого полісом розміру франшизи)

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77, частиною 1 статті 78, частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

На підставі викладеного, судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 131 914, 00 грн. Відповідно позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 684, 00 грн, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн, витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 10 000, 00 грн.

Проте, у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача лише суму сплаченого судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки, позивач на виконання вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України не надав суду жодних належних та допустимих доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертного дослідження, у суду відсутні правові підстави для покладенні таких витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 131 914, 30 грн - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дягтярівська, буд 33-Б, 2 під`зд; ідентифікаційний код: 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код: 33908322) суму страхового відшкодування у розмірі 131 914 (ста тридцяти однієї тисячі дев`ятсот чотирнадцяти) грн 30 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких