ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р.,

м. Київ

Справа № 911/2321/23

Суддя Черногуз А.Ф. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» (09119, Київська область, Білоцерківський район, м. Біла Церква, вул. Ігоря Зінича, буд. 9, )

до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Міська Госпрозрахункова Поліклініка Профоглядів (09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Театральна, буд. 8, )

про стягнення заборгованості за виконані послуги в сумі 5640,00 грн.,

в с т а н о в и в :

1 історія розгляду справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Міська госпрозрахункова поліклініка профоглядів про стягнення заборгованості.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5640,00 грн за надані медичні послуги згідно договору № 17/11-2021 від 17.11.2021 на розрахунковий рахунок позивача.

Вказану позовну заяву залишено судом без руху. Позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області про залишення позовної заяви без руху подано заяву про усунення недоліків. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви та відкрив ухвалою від 01.09.2023 провадження у справі. Судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження.

Як ухвала про відкриття провадження, так і ухвала про залишення позовної заяви без руху, направлялися відповідачу за юридичною адресою відправленнями № 50 та №69. Однак, вся судова кореспонденція поверталася до суду без вручення з довідкою поштового оператора про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до правової позиції, що викладена в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17 у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і яка повернута підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат належним чином повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд констатує, що за час перебування матеріалів позовної заяви у провадженні суду відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк. Незважаючи на закінчення строку на подання відзиву, відповідач також не звертався до суду з заявами про поновлення чи продовження строку на подання відзиву, не подавав жодних інших письмових клопотань, що пов`язані з розглядом спору, не надавав до суду заперечень та доказів, які б мали на меті спростувати вимоги позивача. Відповідач не проявив бажання ані ознайомитися з матеріалами справи, ані подати заяви про визнання ним тих чи інших обставин спору. Таким чином вбачається, що відповідач не скористався можливістю доступу до правосуддя.

2 обставини спірних правовідносин

З поданих до справи документів вбачається, що між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, було укладено договір медичного обслуговування № 17/11-2021 від 17.11.2021.

У відповідності до пункту 1.1 цього договору його предметом є медичне обслуговування - рентгенологічні обстеження дорослого населення пацієнтів КЗ БМР Міська госпрозрахункова поліклініка профоглядів, який проводить медичну практику флюорографія органів грудної клітки.

Пунктом 2.1 договору узгоджено вартість виконання медичного обслуговування по договору, вказано, що вона визначається на підставі Рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 507 від 27.07.2021 та становить 40 грн без ПДВ за одне обстеження (флюорографія органів грудної клітки).

Розділом 3 визначено обов`язки сторін за договором, зокрема у підпункті 3.2.2 пункту 3.2 договору вказано, що замовник зобов`язаний здійснити оплату за проведені послуги протягом п`яти банківських днів згідно з рахунком виконавця, складеним на підставі належним чином оформленого акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до пункту 6.1 договір вступає в силу 17.11.2021 та діє по 31.12.2022.

До матеріалів справи позивачем долучено звіти рентгенологічного відділення про проведення рентгенологічних обстежень пацієнтам КЗ БМР Міська госпрозрахункова поліклініка профоглядів за січень та лютий 2022 року. Вказані звіти підписані завідуючим рентгенологічним відділенням та затверджено генеральним директором позивача. Зі звітів вбачається, що у січні 2022 року було проведено 98 обстежень пацієнтам замовника на загальну суму 3920,00 грн, а у лютому 43 на загальну суму 1720,00 грн.

Позивач надав суду копії актів надання послуг згідно договору, які підписані як з боку виконавця, так і з боку замовника. Згідно акту № 40 від 03.02.2022 було проведено 98 обстежень на суму 3920,00 грн, а згідно акту № 70 від 28.02.2022 було проведено 43 обстеження на суму 1720,00 грн.

Позивач надав до суду копію претензії позивача № 03-04/1217 від 06.07.2023 з вимогою до відповідача сплатити заборгованість. Також до суду подано копію відповіді на претензію № 7 від 11.07.2023. У відповіді на претензію відповідач вказав наступне: "КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» умови договору виконала. Станом на 10.07.2023 року КЗ БМР «Міська госпрозрахункова поліклініка профоглядів» оплату в сумі 5640,00 грн за надані послуги не здійснила в зв`язку з тим, що відповідно до наказу по підприємству №8 від 24.02.2022 фінансово господарська діяльність призупинена на термін дії військово стану. В Цей наказ погоджений з керівництвом Білоцерківської Міської Ради. Всі фінансові питання будуть вирішуватись після закінчення військового стану в Україні."

3 норми, які застосовуються судом при розгляді спору

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Як визначено статтею 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦК України закріплено цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 ГК України є господарський договір.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

4 висновки господарського суду

Проаналізувавши наявні у справі докази в межах правовідносин, що склалися між сторонами у контексті наведених вище норм, судом встановлено, що за укладеним між сторонами договором позивач мав би надавати відповідачу медичні послуги проводити флюорографію пацієнтам відповідача. Вартість проведення одного обстеження 40,00 грн без ПДВ. У січні та лютому 2022 року позивачем було проведено 141 обстеження 98 в січні та 43 у лютому. Вказане підтверджується актами наданих послуг № 40 та № 70, що підписані сторонами та надані до суду у завірених копіях.

Відповідно до договору замовник зобов`язаний здійснити оплату за проведені послуги протягом п`яти банківських днів згідно з рахунком виконавця, складеним на підставі належним чином оформленого акту приймання-передачі наданих послуг. Враховуючи те, що письмова претензія позивача не була виконана відповідачем, доказів протилежного до суду не було надано суд констатує, що відповідачем не проведено за договором медичного обслуговування оплати за послуги, що надані позивачем належним чином, а відтак порушено господарське зобов`язання.

Беручи до уваги положення ЦК та ГК України що наведені вище, враховуючи те, що права та інтереси позивача порушені бездіяльністю відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача 5640,00 грн на користь позивача.

Слід відзначити, що статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне додатково зазначити, що за час розгляду справи відповідач не надавав до суду доказів, які б свідчили про звільнення його від обов`язку сплатити наявну перед позивачем заборгованість чи про наявність підстав для відстрочення виконання такого обов`язку. До справи не подано, ані наказ про припинення фінансової господарської діяльності на час військового стану про який згадується у відповіді відповідача на письмову претензію позивача, ані доказів погодження такого наказу з міською радою про що також вказано у претензії. Також відповідач не подав до суду інших переконливих доказів чи посилань на положення національного законодавства, які б могли свідчити про звільнення його від обов`язку здійснити оплату за господарським договором, що укладеним між ним та позивачем на час воєнного стану чи наявності умов, за яких виконання такого обов`язку відкладається.

Суд зауважує, що в силу статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Варто відзначити, що цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, а принципи свободи договору, судового захисту цивільного права та інтересу, справедливості, добросовісності та розумності належать до фундаментальних засад цивільного законодавства, тож сторони у договорі є однаково зобов`язаними виконувати як умови законодавства, так і умови такого договору.

Підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Тож суд вказує, що право позивача на отримання оплати за надані ним послуги є порушеним та підлягає судовому захисту. Суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача 5640,00 грн заборгованості за послуги, що були надані відповідачу до моменту введення в Україні воєнного стану.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути Комунального закладу Білоцерківської міської ради Міська Госпрозрахункова Поліклініка Профоглядів (09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Театральна, буд. 8, ) на користь Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» (09119, Київська область, Білоцерківський район, м. Біла Церква, вул. Ігоря Зінича, буд. 9, ) 5640,00 грн заборгованості за надані послуги з медичного обслуговування та 2684,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.01.2024.

Суддя А.Ф. Черногуз