ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Справа № 915/1639/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, буд. 17; ідентифікаційний код 03328468)

до відповідача: Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 33; ідентифікаційний код 08299180)

про: стягнення 84 481,62 грн,

Суть спору:

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 61/юр від 20.10.2023 (з додатками), в якій просить суд стягнути з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки () на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» () 84 481,62 грн витрат, пов`язаних з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам підприємства за період перебування на військових зборах у 2021.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: розпоряджень військових комісарів щодо явки військовозобов`язаних осіб для участі в навчальних зборах; наказів Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» щодо направлення на навчальні збори; відомостей на компенсацію середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на начальні збори; рахунків для оплати компенсації заробітної плати за період перебування на навчальних зборах; листа Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» № 105/45/01/03-1 від 07.02.2023, з відповіддю на нього № 9/2/638 від 06.04.2023; застосування норм статей 11, 14, 509 Цивільного кодексу України, статей 174, 175, 218 Господарського кодексу України, статей 1, 29 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 119 Кодексу законів про працю України; та мотивовані, зокрема, тим, що Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовляється добровільно сплатити заборгованість у розмірі 84 481,62 грн середнього заробітку за проходження навчальних зборів працівниками Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», тому позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Ухвалою суду від 15.11.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1639/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була вручена учасникам справи відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Так, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2023 у справі № 915/1639/23 було надіслано позивачу та відповідачу в їх електронні кабінети.

Наявні в матеріалах справи довідки свідчать про те, що документ доставлено:

- до електронного кабінету Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» 15.11.2023 о 21:13;

- до електронного кабінету Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 15.11.2023 о 21:23.

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2023 у справі № 915/1639/23 позивач та відповідач отримали 16.11.2023.

03.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 03.01.2024 (вх. № 48/24) на позовну заяву, в якому заявник просить суд відмовити Комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, мотивовані, зокрема, тим, що у Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки немає зареєстрованих у Держказначействі зобов`язань. Також відповідач повідомляє суд про те, що відшкодування витрат за 2021 рік, виплаченої середньої заробітної плати, є виплатою минулих років.

Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ст. 252 ГПК України).

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в якості відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам підприємства за період перебування на військових зборах.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин правомірності здійснення позивачем відповідачу нарахування відшкодування середнього заробітку працівнику за час проходження військових зборів.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- розпорядження військових комісарів щодо явки військовозобов`язаних осіб для участі в навчальних зборах;

- накази Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» щодо направлення на навчальні збори;

- відомості на компенсацію середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на начальні збори;

- рахунки для оплати компенсації заробітної плати за період перебування на навчальних зборах;

- лист Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» № 105/45/01/03-1 від 07.02.2023, з відповіддю на нього № 9/2/638 від 06.04.2023.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції по суті спірних правовідносин доказів суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Військовий комісар Центрального районного територіального центру та соціальної підтримки розпорядженням № 6/3302 від 19.08.2021 повідомив позивача про призов на учбові збори терміном на 30 діб військовозобов`язаного ОСОБА_1 на 07:30 01 вересня 2021 року.

Військовий комісар Інгульського районного територіального центру та соціальної підтримки розпорядженням № 3430 від 06.09.2021 повідомив позивача про призов на учбові збори військовозобов`язаних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 06:30 08 вересня 2021 року.

Військовий комісар Інгульського районного територіального центру та соціальної підтримки розпорядженням № 3665 від 27.09.2021 повідомив позивача про призов на учбові збори військовозобов`язаного ОСОБА_4 на 08:00 28 вересня 2021 року.

Крім того, за даними позивача, військовий комісар Заводського районного територіального центру та соціальної підтримки також своїми розпорядженнями повідомляв позивача про призов на військові збори військовозобов`язаних працівників підприємства, однак, відповідні розпорядження були втрачені при вивозі документів з території підприємства, з метою недопущення потрапляння інформації про військовозобов`язаних працівників до співробітників фсб рф, коли м. Миколаїв у 2022 році було під загрозою окупації.

За такого, наказами Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» № 218/А від 29.07.2021, № 159/А від 31.08.2021, № 261/А/тр від 06.09.2021, № 274/А-тр від 20.09.2021, № 286/А-тр від 28.09.2021 працівників підприємства ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 було увільнено від роботи на відповідний період на час залучення їх на навчальні збори, із збереженням за ними середнього заробітку, місця роботи та посади.

У подальшому, позивачем оформлено Відомості на компенсацію середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на начальні збори, зокрема:

- щодо ОСОБА_8 за період перебування на зборах з 31.07.2021 по 31.08.2021 на суму 20 925,05 грн;

- щодо ОСОБА_7 за період перебування на зборах з 28.09.2021 по 12.10.2021 на суму 7 627,62 грн;

- щодо ОСОБА_4 за період перебування на зборах з 28.09.2021 по 12.10.2021 на суму 7 538,32 грн;

- щодо ОСОБА_3 за період перебування на зборах з 08.09.2021 по 06.10.2021 та ОСОБА_2 за період перебування на зборах з 08.09.2021 по 06.10.2021 на загальну суму 31 734,80 грн;

- щодо ОСОБА_1 за період перебування на зборах з 01.09.2021 по 30.09.2021 на суму 16 655,83 грн.

Крім того, Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» виставлялися ІНФОРМАЦІЯ_1 рахунки для оплати компенсації заробітної плати за період перебування на навчальних зборах:

- рахунок № 188 від 08.08.2021 на суму 20 925,05 грн (щодо ОСОБА_8 );

- рахунок № 222 від 18.10.2021 на суму 7 538,32 грн (щодо ОСОБА_4 );

- рахунок № 223 від 18.10.2021 на суму 7 627,62 грн (щодо ОСОБА_7 );

- рахунок № 241 від 26.10.2021 на суму 31 734,80 грн (щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2 );

- рахунок № 242 від 26.10.2021 на суму 16 655,83 грн (щодо ОСОБА_1 ).

07.02.2023 позивач оформив на адресу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки лист за № 105/45/61/03-1 в якому просив повідомити про стан сплати рахунків щодо компенсації заробітної плати за період перебування на навчальних зборах працівників підприємства на суму 84481,62 грн.

Листом № 9/2/638 від 06.04.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідь на вказане звернення повідомив Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про те, що надані позивачем рахунки та відомості надійшли до відповідача після 18.10.2021. Станом на 28.10.2021 виділені кошти на кошторисні призначення на 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах ІНФОРМАЦІЯ_1 були витрачені в повному обсязі, до вищестоячого командування були надані додаткові заявки на фінансування для виплати середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах. Додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2021 році не фінансувалися, кошторисні витрати не надавалися.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо компенсації заробітної плати за період перебування військовозобов`язаних працівників підприємства на навчальних зборах стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Відповідно до абз. 1-2 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані та резервісти, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних та резервістів до визначених пунктів збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону.

Відповідно до ч. 11 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

Відповідно до ч. 13 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам» від 23.11.2006 №1644 передбачено, що виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 №80 затверджена Інструкція про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам (далі Інструкція № 80)

Відповідно до абз. 1 п. 7 Інструкції № 80 за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах.

Згідно з п. 8 Інструкції № 80 особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

За приписами п. 11 Інструкції № 80 виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами.

Відповідно до п. 12 Інструкції № 80 підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією за відповідною формою.

Як вбачається з п. 13 Інструкції № 80 середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

За змістом пунктів 4.6, 4.7. Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2009 №560 у редакції наказу Міністерства оборони України 05.04.2013 №245 (в редакції чинній станом на 2021 рік) командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати зокрема: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи). Обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) зобов`язані зокрема після закінчення навчальних зборів відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку.

Згідно з пунктами 10, 11 Інструкції з організації і проведення зборів із резервістами та військовозобов`язаними в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України 05 січня 2022 року № 2 командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення зборів організувати, зокрема: видання наказу про зарахування резервістів та військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження зборів у військово-облікові документи резервістів та військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи).

Керівники обласних ТЦКСП (ТЦКСП Автономної Республіки Крим, Київського МТЦКСП) зобов`язані після закінчення навчальних зборів, зокрема: відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють резервісти та військовозобов`язані, призвані на збори, з виплатою середнього заробітку.

За змістом п. 10 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Отже, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори середньої заробітної плати.

Судом перевірено розрахунок заборгованості з відшкодування середнього заробітку працівникам Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за час проходження військових зборів у 2021 році та встановлено, що позивачем суму заборгованості у розмірі 84 481,62 грн зазначено правильно.

При цьому, відповідач не заперечуючи проти правильності здійсненого позивачем розрахунку позовних вимог та періоду перебування вказаних осіб на військовий зборах фактично обґрунтовує невиконання свого зобов`язання, яке виникло в силу Закону, відсутністю коштів на такі витрати, посилаючись, зокрема, на те, що виділені кошти на кошторисні призначення на 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах Миколаївським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки були витрачені в повному обсязі. У Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки немає зареєстрованих у Держказначействі зобов`язань.

Суд відхиляє вказані заперечення відповідача щодо відсутності належного бюджетного фінансування, у зв`язку з таким.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним від фактичного фінансування відповідача чи випадки повного або часткового його звільнення від такого обов`язку.

Приписи ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. За змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №908/3349/16.

За такого, позовні вимоги частині стягнення з відповідача 84 481,62 грн відшкодування середнього заробітку працівникам Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за час проходження військових зборів у 2021 році є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 33; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, буд. 17; ідентифікаційний код 03328468) витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам підприємства за період перебування на військових зборах у 2021 році у розмірі 84 481,62 грн, а також 2684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, буд. 17; ідентифікаційний код 03328468);

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано судом 16.01.2024.

Суддя О.Г. Смородінова