ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 909/1201/23
УХВАЛА

03.01.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001) до Дубницької Лесі Федорівни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості в розмірі 57381,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Дубницької Лесі Федорівни про стягнення заборгованість за кредитним договором № F6OIFLON0AТ30 від 24.06.2015 в розмірі 57381,11 грн. (34352,37 грн. - заборгованість за кредитом; 1001,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22027,24 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому належить відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 частини першої статті 175 ГПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2015 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та Дубницькою Лесею Федорівною було укладено кредитний договір № F6OIFLON0AТ30 (надалі - Договір) за умовами якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 77 204,67 грн. в обмін на зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору. Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами Відповідач сплачує відсотки у розмірі 32 % річних (пункти А.6. Договору), а термін повернення кредитних коштів - згідно Графіку (Додаток №1 до кредитного договору) (пункт А.3 Договору).

З доданої до позовної заяви копії кредитного договору № F6OIFLON0AТ30 від 24.06.2015 (далі - кредитний договір) слідує, що такий договір укладено між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та Дубницькою Лесею Федорівною , яка при укладенні договору не діяла як фізична особа-підприємець.

Згідно з п. А.2 розділу "А. Істотні умови кредитування" кредитного договору слідує, що ліміт цього кредитного договору: 77204,67 грн, у тому числі: у розмірі 72543,49 грн на реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг № (кредит під гарантований платіж), укладеними між Банком та ФОП Дубницька Леся Федорівна , у розмірі 34,00 грн для сплати за реєстрацію предметів застави, у розмірі 4627,18 грн на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.13, 2.3.12, 6.8 цього договору.

Згідно з п.п. 1.1 розділу "1. Предмет договору" Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у формі згідно п. А.1 цього договору, на термін і на умовах, передбачених п.п. А.2, А.2.1, А.3, А.6, А.7, А.9, А.10, А.11, А.12 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит та сплатити проценти у встановлені цим договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно цього договору в повному обсязі.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тобто, за загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Відповідно до статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 916/1261/18 (провадження N 12-37гс19)).

У даній справі позичальником за кредитним договором виступає Дубницька Леся Федорівна , як фізична особа (без зазначення статусу фізичної особи - підприємця), і саме як фізична особа, а не суб`єкт господарської діяльності, Дубницька Л.М. набула прав та обов`язків за кредитним договором.

За п. 3 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства України.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір це універсальний регулятор, а отже він є підставою для становлення, зміни чи припинення приватних прав і обов`язків та інших наслідків саме для його сторін. Договір як універсальний регулятор приватних відносин покликаний забезпечити їх регулювання і має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

Скориставшись засадою свободи договору, не вийшовши за межі законодавчого регулювання умов договору, сторони: АТ КБ "Приватбанк" та Дубницька Леся Федорівна , за допомогою такого універсального регулятора цивільних відносин як договір визначили, що на стороні позичальника виступає Дубницька Л.Ф. , як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

При цьому, з п. А.2. кредитного договору слідує, що при укладенні іншого договору, а саме договору про надання банківських послуг № (кредит під гарантований платіж) на стороні позичальника виступала ФОП Дубницька Леся Федорівна , тобто ті ж самі сторони договору прямо визначали позичальником фізичну особу-підприємця Дубницьку Л.Ф. , тобто суб`єкта господарської діяльності.

Зазначене свідчить, що сторони визначали випадки, коли Дубницька Л.Ф. укладала договір як фізична особа-підприємець.

Уклавши кредитний договір з Дубницькою Л.Ф. , як з фізичною особою, а не як із суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем), АТ КБ "Приватбанк" погодився з усіма правовими наслідками такого правочину, в тому числі і наслідками процесуального характеру щодо предметної підсудності розгляду спорів, що виникають з такого договору.

Та обставина, що на час укладення кредитного договору (24.06.2015), Дубницька Л.Ф. була зареєстрована як фізична особа-підприємець, не має правового значення, оскільки наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі N 2-7615/10, від 5 червня 2018 року у справі N 522/7909/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі N 216/181/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі N 401/3856/16-ц).

Так само і той факт, що найбільш значна частина кредитних коштів за кредитним договором (72543,49 грн із 77204,67 грн) призначалась для реструктуризації заборгованості за договором про надання банківських послуг № (кредит під гарантований платіж), який Дубницька Л.Ф. укладала як фізична особа підприємець, не зумовлює того, що кредитний договір № F6OIFLON0AТ30 від 24.06.2015 є господарським договором і виник з господарської діяльності Дубницької Л.Ф .

Такий висновок суду обумовлений тим, що відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Тому є можливим виникнення у фізичної особи позикових (кредитних) зобов`язань на підставі договорів, укладених такою фізичною особою задля погашення боргів, що уже виникли у неї внаслідок ведення господарської діяльності, як фізичною особою-підприємцем.

Однак, договори, які фізична особа укладає з метою погашення (реструктуризації) боргів, що виникли у неї раніше внаслідок ведення підприємницької діяльності, не зумовлюють кваліфікацію таких договорів, як господарських, а дії по вчиненню таких правочинів не є господарською діяльністю.

Тому у даному випадку, кредитний договір № F6OIFLON0AТ30 від 24.06.2015 хоч і укладався (в частині 72543,49 грн із загального ліміту 77204,67 грн) з метою реструктуризації заборгованості ФОП Дубницької Л.Ф. за договором про надання банківських послуг № (кредит під гарантований платіж), однак це не свідчить що такий договір є господарським, оскільки фізична особа не позбавлена права вступати у цивільно-правові відносини з метою погашення нею боргів, що виникли раніше, внаслідок укладення господарських договорів та ведення господарської діяльності.

Доводи позовної заяви щодо обґрунтування суб`єктної та предметної підсудності розгляду справи господарським судам, з покликанням на пункти 4.17. - 4.23. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18, на думку суду не є релевантними у даному випадку, оскільки на відміну від справи № 910/8729/18, відповідач не лише на час звернення з позовом зареєстрував припинення своєї підприємницької діяльності, але і сам договір, з виконання якого виник спір, відповідач укладав як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

При цьому, у п. 4.12 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

За таких обставин, розгляд даної справи належить до цивільної, а не господарської юрисдикції, оскільки кредитний договір укладений Дубницькою Л.Ф. не як фізичною особою - підприємцем, і спір не виник зі здійснення нею господарською діяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Оскільки позовна заява подавалась у електронній формі засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", суд не направляє позивачу позовні матеріали.

Керуючись статтями 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті провадження у справі № 909/1201/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Дубницької Лесі Федорівни про стягнення заборгованості в розмірі 57381,11 грн.

Роз`яснити Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк", що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства (цивільна юрисдикція).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03.01.2024.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua

Суддя І.Є. Горпинюк