номер провадження справи 24/241/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

11.01.2024 Справа № 908/2914/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Зеленцової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/2914/23

за позовом: Дніпровського районного спортивно - технічного клубу товариства сприяння обороні України (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 3, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ (69035, м.Запоріжжя, вул. Поштова, 31, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Запорізька обласна прокуратура (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, )

про стягнення вкладу статутного капіталу в натуральній формі, визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, стягнення частини прибутку товариства

за участі представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: Клімченко М.Г., ордер серія АР № 1143222 від 20.10.2023

Севастьянов Р.Ю. керівник.

від прокуратури: Усатенко Д.І., посвідчення 077836 від 15.05.2023

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Дніпровський районний спортивно - технічний клуб товариства сприяння обороні України до Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ про:

стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ (код ЄДР 40915658) на користь Дніпровського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (код ЄДР 02718078) вкладу статутного капіталу в натуральній формі, а саме: майновий комплекс, загальною площею 447,9 кв.м., що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Братська, 45А, балансовою вартістю 167 420,14 грн.; гаражі літ. А, А1 загальною площею 204,4 кв.м., що розташовано за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 1А, балансовою вартістю 67 110,83 грн.;

визнання за Дніпровським районним спортивно-технічним клубом Товариства сприяння обороні України (код ЄДР 02718078) право власності на об`єкти нерухомого майна: майновий комплекс, загальною площею 447,9 кв.м., що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Братська, 45А, балансовою вартістю 167 420,14 грн.; гаражі літ. А, А1 загальною площею 204,4 кв.м., що розташовано за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 1А, балансовою вартістю 67 110,83 грн.;

стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ (код ЄДР 40915658) на користь Дніпровського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (код ЄДР 02718078) частки прибутку за 2018 рік у розмірі 1000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 19.09.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2914/23 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст. 148, 328, 392 Цивільного кодексу України, Закону України «Про господарські товариства», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та зазначає зокрема, що 26.10.2016 було створено (зареєстровано) ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ», складу учасників якого було прийнято, у т.ч. Дніпровський районний спортивно - технічний клуб Товариства сприяння обороні України, яке володіє часткою у статутному капіталі Товариства, що становить 7,9403% Статутного капіталу Товариства та дорівнює 234530,97 грн. Частка позивача була сплачена повністю (внесена шляхом передачі у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЧ РЕЗЕРВ» нерухомого майна балансовою вартістю 234530,97 грн., а саме: майновий комплекс, загальною площею 447,9 кв.м., що розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Братська, 45А, балансовою вартістю 167 420,14 грн. та гаражі літ. А, А1 загальною площею 204,4 кв.м., що розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 1А, балансовою вартістю 67 110,83 грн. Право власності на вказане майно було зареєстровано за ТОВ «Січ Резерв» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 17.05.2018 засновником позивача було прийнято рішення про вихід зі складу засновників (учасників) ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» з поверненням частки у Статутному капіталі у натуральній формі, шляхом передачі права власності на нерухоме майно. 01.06.2018 Загальними зборами учасників ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» прийнято рішення про задоволення заяви про вихід зі складу засновників. У зв`язку із прийняттям вказаного рішення, 01.06.2018 між ТОВ «Січ Резерв» та Дніпровським районним спортивно-технічним клубом Товариства сприяння обороні України було складено і нотаріально посвідчено Акт приймання - передачі вказаного майна, який залишився у ТОВ «Січ Резерв». Всупереч тому, що відповідно до рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Січ Резерв» від 01.06.2018р. позивачу було повернуто його вклад внатурі спірним майном, вищевказані об`єкти нерухомого майна зареєстровані на праві власності за ТОВ «Січ Резерв», чим порушуються права позивача. Крім того, оскільки позивачу невідомий фінансовий стан відповідача (вартість чистих активів, розмір прибутку за 2018 рік), який повинен бути встановлений за результатами проведення судової експертизи, позивач позбавлений можливості визначити розмір сум, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 54 Закону України «Про господарські товариства». З урахуванням вказаного позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача належної позивачу частки прибутку, одержаного товариством в 2018 році до моменту виходу позивача в сумі 1000,00 грн. та інформує, що вказана сума буде змінена після отримання достеменних даних за результатами судової експертизи. Враховуючи ту обставину, що відповідно до ухвал Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 17.08.2017 та 24.04.2018 про накладення арештів, обтяжувачем визначено Запорізьку місцеву прокуратуру № 2 (наразі Вознесенська окружна прокуратура м. Запоріжжя, що є структурним утворенням юридичної особи - Запорізької обласної прокуратури), вважає, що Запорізька обласна прокуратура має бути залучена до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, як особа на чиї права та обов`язки відносно однієї із сторін може вплинути рішення суду у справі.

Ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито провадження у справі № 908/2914/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.10.2023.

18.10.2023 прокуратурою подані суду письмові пояснення, в яких зокрема зазначає, що арешт на указане у позові майно є необхідним і доцільним та на даний час цілком відповідає вимогам кримінального процесуального закону, водночас, питання зняття арешту зі спірного майна може бути вирішено слідчим суддею за заявою власника або володільця цього майна у порядку, визначеному ст. 174 КПК України. Одночасно зазначає, що арешт на майно також накладався постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. від 07.02.2022 № 68538534. Також вказує, що ані з обставин вказаних у позовній заяві, ані з доданих до неї доказів не вбачається, що відповідачем оспорюється або не визнається право власності на спірне майно. Відсутні й докази втрати позивачем документа, який засвідчує право власності на спірне майно. Також, з наданих до суду доказів не вбачається: чи вживались позивачем з 2018 року заходи щодо перереєстрації спірного майна; чи звертався останній до державного реєстратора; чи вживав інших заходів, спрямованих на фактичне визнання за ним права власності та володіння ним спірним майном. Отже, з викладених у позові обставин взагалі не вбачається наявність предмету спору щодо спірного майна.

23.10.2023 відповідачем подано суду клопотання про відкладення судового засідання та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 23.10.2023 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 20.11.2023. Цією же ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Запорізьку обласну прокуратуру (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, ).

02.11.2023 відповідачем поданий суду відзив на позовну заяву, в якому не визнає та відхиляє обставини, наведені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. Позовна заява не містить доказів втрати актів приймання - передачі, а твердження позивача, що підставою для звернення з позовом є втрата ним документа, який засвідчує його право власності не відповідає фактичним обставинам. Також вказує, що позивач, не ніс жодних витрат на утримання спірного майна. Щодо вимоги про стягнення частки прибутку ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» за 2018 рік, вважає що вимога заявлена поза строками позовної давності. Наголошує, що звернення з позовом зумовлено відновленням статусу учасника ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ», а дії позивача свідчать про визнання права власності на нерухоме манно, що є предметом спору за відповідачем. Крім того, відповідача зазначає, що судові витрата, які ТОВ «Січ резерв» планує понести у зв`язку із розглядом справи складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн., а детальний розрахунок та документальне підтвердження розміру судових витрат буде подано суду пізніше. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

24.10.2023 прокуратурою подані суду письмові пояснення від 20.10.2023 № 15-1809-23.

20.11.2023 відповідачем подано суду клопотання, в якому просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та зазначає, що з моменту настання граничного строку для повернення вкладу учаснику, минув строк 4 роки та три місяці, з моменту втрати документів позивача на нерухоме майно що є предметом спору, до моменту звернення до суду минув строк понад три роки. Отже, строк позовної давності для звернення з позовними вимогами, які розглядаються в рамках даної справи вже сплив. Просить суд у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Також, 20.11.2023 відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без руху (розгляду) у зв`язку зі сплатою судового збору у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України.

Ухвалою суду від 20.11.2023 залишено без задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, оскільки питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом за результатами розгляду спору по суті. Підготовче судове засідання відкладено на 06.12.2023.

04.12.2023 відповідачем подано клопотання про визнання обставин справи.

05.12.2023 позивачем в системі «Електронний сул» сформована заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

06.12.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів, а саме: рішення про відмову у державній реєстрації та їх обтяжень; ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 № 335/669/19; лист Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № П-536-06.3/06.3-17 від 08.09.2021; лист ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» № 13/06-23/11 від 13.06.2023; Постанова Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2023 № 908/2364/20.

В судовому засіданні 06.12.2023 клопотання позивача про залучення доказів задоволено. В судовому засіданні оголошено протокольну перерву до 22.12.2023 для надання сторонами додаткового часу надати всі письмові пояснення.

21.12.2023 представником позивача адвокатом М.О. Карманніковим подано клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з відрядженням м. Вінниця.

22.12.2023 представником позивача адвокатом К. Дерманською подано клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Ухвалою суду від 22.12.2023, враховуючи закінчення строку підготовчого провадження, судом закрито підготовче провадження, розгляд справи по суту призначено на 27.12.2023.

25.12.2023 відповідачем надані суду додаткові пояснення щодо позовної вимоги про стягнення з ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» на користь позивача вкладу статутного капіталу в натуральній формі, щодо позовної вимоги про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, щодо невизнання права, щодо втрати документів та щодо спроби встановлення корпоративного контролю на ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ».

27.12.2023 відповідачем подані суду додаткові пояснення, в яких звернув увагу, що об`єкти нерухомого манна, які є предметом спору, обтяжені відповідно до рішення суду № 335/9691/17 виданий 17.08.2017 Орджонікідзевським судом м. Запоріжжя. Пунктом 4 рішення загальних зборів учасників ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» оформлене протоколом № 4 від 01.06.2018, згідно якого вирішено повернути вклад учасника Товариства Дніпровського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України до статутного капіталу Товариства в натуральній формі, та акт прийняття - передачі об`єктів нерухомості, є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України, оскільки на момент прийняття рішення та підписання актів прийому - передачі нерухомого майна, спірне майно було обтяжено.

В судове засідання 27.12.2023 представники позивача не прибули. Представниками відповідача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання позивачу можливості прийняти участь у судовому засіданні при розгляді справи по суті. Прокурор підтримав заявлене клопотання.

Ухвалою суду від 27.12.2023 відкладено розгляд справи на 11.01.2024.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання 11.01.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представники позивача в судове засідання не прибули повторно, про причини неявки суд не повідомили.

Представники відповідача просять суд залишити позов без розгляду та задовольнити раніше подане клопотання про стягнення з позивача недоплаченого судового збору.

Дослідивши матеріали справи № 908/2914/23 та заслухавши думку представників відповідача, прокурора суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів господарсько-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь в судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 42 ГПК України). Однак, це право не є абсолютним, оскільки учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини другої статті 42 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Крім того, за змістом частини третьої статті 196 ГПК України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Дії суду у випадку неявки в судове засідання учасника справи визначені у статті 202 ГПК України, відповідно до частини четвертої якої у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У системно-логічному зв`язку з цією нормою перебуває норма, закріплена у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, яка визначає, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з обов`язком такої особи подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності.

Такий правовий аналіз щодо застосування господарськими судами норм процесуального права, передбачених пунктом 4 частини 1 ст. 226 ГПК України, наведено в постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, від 18.11.2022 № 905/458/21.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Слід також зазначити, що наведеними нормами не передбачено й необхідності у повторності чи систематичності невчинення позивачем (його представником) зазначених дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

При цьому зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19.

Аналіз положень частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України свідчить, що формулювання суд залишає позов без розгляду, що міститься у наведених процесуальних нормах, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. Таким чином, повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права відносяться до імперативних.

Отже, імперативні приписи норм частини 4 статті 202 та у пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України чітко передбачають, що у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

Суд враховує, що відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі №916/3616/15 положення частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також суд звертає увагу, що в жодному з клопотань про відкладення розгляду справи № 908/2914/23 позивачем не заявлялося про розгляд справи за його відсутності.

Проте, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з обов`язком такої особи подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідний висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19.

Право позивача самостійно визначати характер своєї участі в судовому засіданні, зокрема й через неявку до нього, повинне бути здійснене у належний, тобто визначений процесуальним законом спосіб: шляхом подання позивачем до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Лише, якщо позивач чітко висловив своє волевиявлення через клопотання про розгляд справи за його відсутності та за умови можливості розгляду справи за відсутності позивача в судовому засіданні, можливий судовий розгляд справи за відсутності позивача в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стосовно належного повідомлення позивача про розгляд справи № 908/2914/23 суд зазначає, що ухвали суду по цій справі в електронному вигляді надіслані позивачу його електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа.

Приймаючи до уваги юридичний зміст принципів змагальності та диспозитивності господарського процесу, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 13.11.2019 у справі № 910/5187/19.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа Скопелліті проти Італії від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа Папахелас проти Греції від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі Смірнова проти України).

З огляду на викладене суд зазначає про наявність у справі № 908/2914/23 усіх обов`язкових умов (обставин) для застосування судом передбачених ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання.

За таких обставин, враховуючи повторну неявку уповноваженого представника позивача без поважних причин, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, у призначене засідання у справі № 908/2914/23, ненадходження від позивача будь-яких заяв про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку, що даний позов на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України підлягає залишенню без розгляду.

У той же час за змістом частини 4 статті 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Згідно з ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

За таких обставин, сплачена позивачем сума судового збору поверненню не підлягає.

Клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності судом не розглядалося у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Стосовно сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст 163 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Згідно ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1). За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збів у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Запорізькою обласною прокуратурою надано ухвалу Орджонікідзевського районного сулу від 22.06.2022, по справі №335/669/19, якою встановлено що, вартість майна становить:

майновий комплекс, загальною площею 447,9 кв.м. що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська 45А, - 1 471 523 грн.;

гаражі, літ. А,А1 загальною площею 204,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 1А - 539 465 гри.

Отже, загальна вартість майна, що є предметом позову становить 2 010 988 грн.

За таких обставин, ціна позову становить 4 022 976 грп. 00 коп., з яких: 2 010 988 грн. - ціна за вимогу про стягнення вкладу до статутного капіталу в натуральній формі; 2 010 988 грн. ціна за вимогу про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна; 1000 грн. - ціна за стягнення частки прибутку за 2018 рік.

Відтак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем мав бути сплачений судовий збір у сумі у розмірі 60344,64 грн.

До позовної заяви позивачем додано квитанція до платіжної інструкції № 3 від 15.09.2023 щодо сплати судового збору у сумі 7051,00 грн.

Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір у сумі 53293,64 грн.

За таких обставин, з Дніпровського районного спортивно - технічного клубу товариства сприяння обороні України (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 3, ) в дохід Державного бюджету України стягується судовий збір в сумі 53293,64 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 123, 226, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

Позовну заяву Дніпровського районного спортивно - технічного клубу товариства сприяння обороні України до Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ залишити без розгляду.

Стягнути з Дніпровського районного спортивно - технічного клубу товариства сприяння обороні України (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 3, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 53293 (п`ятдесят три тисячі двісті дев`яносто три) грн 64 коп. судового збору.

Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Учасники по справі можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Порядок набрання ухвалою законної сили визначений статтею 235 ГПК України.

Порядок оскарження ухвали суду першої інстанції визначений статтями 254, 255, 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено і підписано 17.01.2024.

Суддя Т.А. Азізбекян