ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" січня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/1002/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Дощина Олександра Володимировича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Груп Нафта"

про стягнення заборгованості в сумі 101 541 грн. 71 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Дощин О.В. (поза межами приміщення суду);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

25 вересня 2023 року Фізичної особи-підприємця Дощина Олександра Володимировича (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Груп Нафта" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 101 541 грн. 71 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що відповідачем порушено умови договору від 15 листопада 2021 року № 988 поставки нафтопродуктів, а саме останній в односторонньому порядку змінив умови відпусту товару (паливно-мастильних матеріалів).

На переконання позивача, вказані обставини свідчать про порушення умов договору, що у свою чергу призвело виникнення заборгованості у розмірі 77 592 грн. 00 коп., нарахування 20 238 грн. 05 коп. інфляційних втрат та 3 711 грн. 66 коп. 3% річних.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву та заперечення, в яких останній не визнає позовних вимог з наступних обставин.

Відповідач стверджує, що умов за договором не змінював, ціна та кількість придбаного товару (паливно-мастильних матеріалів) позивачем зафіксована на момент перерахунку грошей та є незмінною станом на даний момент. Відповідач визнає факт надходження грошей та придбання ПММ у кількості, про яку в позові вказує позивач та кількість придбаного позивачем палива.

На переконання відповідача, твердження позивач про зміну умов поставки є необґрунтованим, оскільки останній не вбачає порушень умов договору, підстави для сплати заборгованості відсутні.

Зважаючи на вищевикладені твердження, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 03 січня 2024 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Заяви та клопотання у справі.

01 листопада 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

08 листопада 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору.

24 листопада 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшли пояснення.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/1002/23 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Дощина Олександра Володимировича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Груп Нафта" про стягнення заборгованості в сумі 101 541 грн. 71 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23 жовтня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2023 року відкладено розгляд справи 918/1002/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 08 листопада 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2023 року відкладено розгляд справи 918/1002/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 22 листопада 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 листопада 2023 року відкладено розгляд справи 918/1002/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 06 грудня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року відкладено розгляд справи 918/1002/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 18 грудня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року відкладено розгляд справи 918/1002/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 03 січня 2024 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, висновок суду та джерела права й акти їх застосування.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

15 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прайм Груп Нафта" (далі - продавець) та Фізичною особою-підприємцем Дощиним Олександром Володимировичем (далі - покупець) укладено договір № 988 про поставку нафто - продуктів (далі - договір).

Пунктом 2 договору сторони визначили предмет договору, а саме: відповідно до умов цього договору Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця через Пункти реалізації ПММ, а Покупець зобов`язується приймати у власність ПММ та оплачувати іх вартість на умовах, передбачених даним Договором (п. 2.1.); передача ПММ здійснюється шляхом заправки транспортних засобів Покупця через Пункти реалізації, після оплати ПММ відповідно до п. 3.2. Договору на підставі електронних талонів та/або Ідентифікації автотранспорту Покупця за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Передача ПММ Покупною здійснюється протягом 12 місяців з моменту оплати ПММ. У разі не прийняття ПММ Покупцем більше ніж 12 місяців, Продавець залишає за собою право деактивувати Особистий кабінет Покупця та анулювати особовий рахунок Покупця на ВЕБ-сайті https://diesel-manager.com/, без повернення оплаченої за ПММ грошової суми. З метою запобігання деактивації Особистого кабінету Покупця, останній має право пройти ідентифікацію до спливу 12 місяців з моменту останньої оплати ПММ (п. 2.3.).

Відповідно до п. 3.1. продаж ПММ здійснюється виключно безготівковим розрахунком. Розрахунок за ПММ проводиться Покупцем, шляхом попереднього перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника. Оплата за ПММ проводиться Покупцем в залежності від бажаного обсягу вибірки ПММ на підставі наданого Постачальником Рахунку, відповідно до умов даного Договору. Перерахування грошових коштів Покупцем повинно бути здійснено протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання Рахунку. За домовленістю Сторін Рахунком може бути передбачений інший строк оплати Товару.

Згідно до п. 3.2. договору ціна і кількість ПММ зафіксована на момент надходження грошових коштів згідно з Рахунком. Виконанням Покупцем умов оплати ПММ вважається момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Покупець має право, протягом 12 місяців після оплати, отримати ПММ в Пунктах реалізації Постачальника в межах оплаченого ліміту в літрах.

Передача ПММ Покупцю здійснюється лише за умови фактичної наявності ПММ на пункті реалізації ПММ на момент проведення Трансакції (п. 3.4 договору).

Передача ПММ Покупцю здійснюється через Пункти реалізації шляхом Трансакцій через надходження на пункт реалізації ПММ електронного талону відпуску палива з дотриманням встановлених Покупцем Лімітів за показниками сумарних лічильників паливнороздавальної колонки, або Актом відпуску нафтопродуктів через Особистий кабінет Покупця (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 4.1.1. договору покупець зобов`язаний належно виконувати умови даного договору, в т.ч. вчасно та в повному обсязі здійснювати оплату вартості ПММ у відповідності до п. 3.2., та/або відповідних додатків чи додаткових угод до даного договору.

Згідно до п. 4.3.1. договору постачальник зобов`язаний поставляти ПММ покупцю на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному Договору винна Сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

Даний Договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 1 року, але в будь - якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору (п. 7.1.). У випадку, коли жодна із Сторін протягом одного місяця до закінчення терміну дії даного Договору не заявила у письмовій формі про намір його розірвати, то Договір вважається таким, що діє на наступний період - 1 (один) календарний рік на умовах передбачених даним Договором (п. 7.2.).

На виконання умов договору позивачем відповідно до рахунку-фактури № 307553 від 15 лютого 2023 року сплачено відповідачу 125 200 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 29 та платіжним дорученням № 30.

Позивач стверджує, що відповідач в односторонньому порядку змінив умови відпуску товару. Не погодившись із змінами, 23 лютого 2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення коштів. Відповіді на претензію позивач не отримав.

Також, позивач зазначає, що електронний кабінет який показував кількість придбаного пального заблокований. Таким чином, на думку позивача, відповідач порушив вимоги пункту 3.2 договору де ціна та кількість ПММ зафіксована в момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Зважаючи на вказані обставини, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованості у розмірі 77 592 грн. 00 коп., 20 238 грн. 05 коп. інфляційних втрат та 3 711 грн. 66 коп. 3% річних.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в даній справі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки (купівлі-продажу).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з умов п. 2.1 договору, постачальник зобов`язався передавати у власність покупця на умовах оптової торгівлі через пункти реалізації ПММ, а покупець зобов`язується приймати у власність ПММ та оплачувати їх вартість на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 1 договору, пункт реалізації ПММ - оптовий склад нафтопродуктів постачальника, де нафтопродукти передаються транспортним засобам покупця; автозаправна станція/комплекс зі спеціально встановленим обладнанням, на якій здійснюється передача (поставка) постачальником ПММ покупцю, перелік яких розміщується та оновлюється (змінюється в односторонньому порядку) постачальником на ВЕБ-сайті https://diesel-manager.com.

У відповідності до п. 2.3 договору, передача ПММ здійснюється шляхом заправки транспортних засобів покупця через пункти реалізації, після оплати ПММ відповідно до п. 3.2 договору.

Покупець має право, протягом 12 місяців після оплати, отримати ПММ в Пунктах реалізації постачальника в межах оплаченого ліміту в літрах (п. 3.2 договору).

За умовами п. 3.5 договору, передача ПММ покупцю здійснюється через пункти реалізації шляхом тразакцій через надходження на пункт реалізації ПММ паливної картки чи електронного талону відпуску палива з дотриманням встановлених покупцем лімітів за показними сумарних лічильників паливнороздавальної колонки, або актом відпуску нафтопродуктів при неможливості обслуговування паливної картки.

Пунктом 4.3.2 договору передбачений обов`язок постачальника здійснювати передачу ПММ через пункти реалізації на всю кількість об`єму у межах проведеної оплати за ціною в період оплати.

Із аналізу умов договору, вбачається, що покупець, здійснивши оплату ПММ в сумі 125 200 грн. 00 коп. згідно виставленого рахунку, набув право власності на ПММ в кількості та в межах сплаченої ним суми, при цьому фактичне отримання вказаного пального мало відбутися на підставі паливних карток або талонів, які засвідчують право його власника отримати пальне, лише через пункти реалізації ПММ згідно переліку на веб-сайті АЗС постачальника, тобто на автозаправних станціях/комплексах зі спеціально встановленим обладнанням.

Отже, покупець самостійно та власним волевиявленням, ініціює питання здійснення отримання, оплаченого ним товару, та відповідно виконання постачальником обов`язку з передачі ПММ, зокрема, шляхом приїзду транспортного засобу на АЗС та пред`явленням паливної картки/талону на пункті реалізації ПММ.

Сторони не узгодили конкретного пункту реалізації ПММ, тобто продавець міг вибрати будь-яку АЗС постачальника згідно переліку, який розміщений постачальником на веб-сайті https://diesel-manager.com.

Судом встановлено, що жодного доказу у розумінні ст. 76-78 ГПК України в підтвердження порушень відповідачем умов договору (п. 3.2.), позивач не надав.

Окрім того, суд не приймає долучені докази позивачем у поясненнях від 24 листопада 2023 року, оскільки останні подані з пропуском встановленого ГПК України строку (позивач не подав до суду пояснення з аргументами поважності пропуску такого строку та не долучення доказів до позовної заяви). Також, вказані докази не відповідають стандартам доказування та не завірені належним чином.

Зважаючи на відсутність доказів порушення відповідачем умов договору, враховуючи положення п. 3.2 договору, згідно яких покупець має право протягом 12 місяців після оплати отримати ПММ в пунктах реалізації постачальника в межах оплаченого ліміту в літрах, приймаючи до уваги необхідність самостійного ініціювання покупцем отримання ПММ, оскільки їх передача здійснюється лише через пункти реалізації ПММ у відповідності до п.2.1, 2.3, 3.5, 4.3.3 договору, суд дійшов висновку про відсутність порушення відповідачем зобов`язання з поставки ПММ згідно договору.

Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", "Серявін та інші проти України", "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач своїх заперечень підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Суд зазначає, що позивачем не доведено порушеного права, що у свою чергу обумовлено настання передбачених законом правових наслідків у вигляді стягнення заборгованості.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, які передбачені ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 2 684 грн. 00 коп., згідно статті 129 ГПК України, залишається за позивачем.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Дощина Олександра Володимировича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Груп Нафта" про стягнення заборгованості в сумі 101 541 грн. 71 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 січня 2024 року.

Суддя Войтюк В.Р.