ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024м. ХарківСправа № 922/4227/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗКОМПЛЕКТ ГРУП"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСС"
про стягнення коштів

за участю представників:

позивача Чуб С.В

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ГАЗКОМПЛЕКТ ГРУП" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "РОСС", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Контрактом купівлі-продажу №1 від 01.11.2018 у сумі 1.039.482,71 грн., з яких: основна сума боргу - 615.216,30 грн.; пеня 111.354,15 грн., інфляційні збитки 264.116,33 грн. та 3% річних 48.795,93 грн, а також витрати зі сплати судового збору.

Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача в частині повної оплати вартості отриманого від позивача товару на підставі Контракту купівлі-продажу від 01.11.2018 №1.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.10.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/4227/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.11.2023 у справі №922/4227/23 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 закрито підготовче провадження у справі №922/4227/23 та призначено справу до судового розгляду по сутні на 09.01.2024 о 12:45 год.

Присутній у судовому засіданні по суті 09.01.2024 позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Правом на участь представника в судовому засіданні по суті 09.01.2023 відповідач не скористався, відзиву на позов не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень ГПК України. Втім, ухвали суду повернулися від відповідача на адресу господарського суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між ТОВ "ГАЗКОМПЛЕКТ ГРУП" (продавець) та ТОВ "РОСС" (покупець) був укладений Контракт купівлі-продажу від 01.11.2018 №1 (далі - Контракт). Згідно з яким продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в номенклатурі, кількості, у строки та за цінами, вказаними у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Контракту. Загальна сума контракту визначається як сума всіх видаткових накладних, підписаних сторонами протягом дії даного Контракту.

Оплата за придбаний товар здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження товару на підставі рахунку-фактури, зазначеної в пункті 4.3. (пункт 4.4. Контракту).

Угодою про продовження контракту від 22.11.2021 №2 сторони погодились вважати Контракт дійсним до 31.12.2023.

Як зазначає позивач, ним на виконання умов Контракту протягом 2020 року був поставлений відповідачу товар на загальну суму 1.043.003,16 грн, про що свідчать видаткові накладні від 16.03.2020 №ГК000000112 на суму 77.942,64 грн, від 26.10.2020 №ГК000000529 на суму 51.300,88 грн, від 30.09.2020 №ГК000000470 на суму 8.485,30 грн, від 16.09.2020 №ГК000000427 на суму 257.777,46 грн, від 23.04.2020 №ГК000000142 на суму 7.725,60 грн, від 04.06.2020 №ГК000000212 на суму 7.540,61 грн, від 28.07.2020 №ГК000000306 на суму 52.413,82 грн, від 07.09.2020 №ГК000000403 на суму 66.491,58 грн, від 05.11.2020 №ГК000000569 на суму 25.781,30 грн, від 22.10.2020 №ГК000000519 на суму 20.124,20 грн, від 01.12.2020 №ГК000000630 на суму 108.432,35 грн, від 10.12.2020 №ГК000000652 на суму 299.131,32 грн, від 17.12.2020 №ГК000000663 на суму 59.855,40 грн.

Також позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки-фактури на кожну видаткову накладну.

Втім, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару. Внаслідок чого заборгованості ТОВ "РОСС" за Контрактом становить 615.216,30 грн, про що свідчить підписаний між сторонами звірки взаєморозрахунків.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Судом встановлено настання строків виконання грошових зобов`язань відповідача. Так, Контрактом (пунктом 4.4.) визначено, що оплата за придбаний товар здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження товару на підставі рахунку-фактури.

Факт поставки товару за Контрактом на загальну суму 1.043.003,16 грн підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень. Станом на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість відповідача за Контрактом становить 615.216,30 грн.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості в розмірі 615.216,30 грн до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Контракту та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу за Контрактом у розмірі 615.216,30 грн.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню 111.354,15 грн, інфляційні збитки 264.116,33 грн та 3% річних 48.795,93 грн.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня за порушення строку виконання зобов`язання встановлена пунктом 4.5. Контракту. Згідно з ним при наявності прострочених більш ніж на 5 календарних днів платежів, покупцеві нараховується пеня в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен прострочений день.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання свідчить про наявність правових та фактичних підстав для нарахування відповідачеві пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Перевіркою доданих до позовної заяви розрахунків пені та 3% річних судом встановлено, що позивачем допущені помилки, зокрема:

- не враховані положення частини п`ятої статті 254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день). Оскільки останній день строку оплати за поставлений товар припадав на 16.01.2021 (вихідний день, субота), то днем закінчення строку оплати є 18.01.2021 (перший робочий день), а отже прострочення оплати розпочалося 19.01.2021, а не 17.01.2021 як зазначає позивач;

- не враховані положення частини другої статті 343 ГК України в частині граничного розміру пені. Так її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок пені за період з 19.01.2021 до 16.07.2021 та 3% річних за період з 19.01.2021 до 08.09.2023 на суму боргу 615.216,30 грн, суд зазначає, що їх правильний розмір становить: пеня - 41.565,02 грн, 3% річних - 48.694,79 грн. В іншій частині пеня в розмірі 69.789,13 грн та 3% річних у сумі 101,14 грн нараховані безпідставно.

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних збитків за період 01.02.2021 до 31.07.2023 у розмірі 264.116,33 грн судом встановлено, що розрахунок виконаний арифметично правильно, згідно з нормами чинного законодавства.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача основної суми боргу - 615.216,30 грн.; пені 41.565,02 грн, інфляційних збитків 264.116,33 грн. та 3% річних 48.694,79 грн. В частині стягнення пені в розмірі 69.789,13 грн та 3% річних у сумі 101,14грн суд відмовляє як безпідставно заявлені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями статті 129 ГПК України, згідно з якими судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмірі 14.543,89грн покладаються на відповідача, в іншій частині (1.048,35 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСС" (61017, місто Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 129, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗКОМПЛЕКТ ГРУПП" (61046, місто Харків, вул. Автогенна, буд. 10, ) заборгованість за Контрактом купівлі-продажу від 01.11.2018 №1, а саме:

- основна сума боргу 615.216,30 грн;

- пеня 41.565,02 грн;

- інфляційні збитки 264.116,33 грн;

- 3% річних 48.694,79 грн;

- витрати зі сплати судового збору в розмірі 14.543,89 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "12" січня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля