ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09.01.2024р. Справа № 905/1258/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявою Головного управління ДПС у Донецькій області (, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська (Центральний район), буд. 59)

про грошові вимоги до боржника у розмірі 48586,39 грн., -

у справі про неплатоспроможність фізичної особи

боржник: Варламова Вікторія Дмитрівна (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ),

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Потупало Наталія Ігорівна (свідоцтво № 1167 від 02.07.2013; адреса: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз, буд.10а, оф.213), -

представники учасників справи не з`явились,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.10.2023 відкрито провадження у справі № 905/1258/23 про неплатоспроможність Варламової Вікторії Дмитрівни ; введено процедуру реструктуризації боргів Варламової Вікторії Дмитрівни ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну; вирішено інші процедурні питання.

Оголошення про відкриття провадження у справі № 905/1258/23 про неплатоспроможність Варламової Вікторії Дмитрівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) оприлюднене на офіційному веб-сайті Судової влади України 13.10.2023, номер публікації 71624.

Через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшла заява від 24.11.2023 про грошові вимоги до боржника на суму 48586,39 грн., з додатками за переліком (вх.№ 07-10/5692/23 від 27.11.2023).

Заява обґрунтована наявністю у Варламової Вікторії Дмитрівни податкової заборгованості, що виникла під час провадження нею підприємницької діяльності, з яких:

- за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» - 5990,77 грн. пені автоматично нарахованої за період з 18.11.2014 по 26.05.2017 на борг минулих років на самостійно подану податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 15.07.2014,

- за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» по Київському та Пролетарському району міста Донецьк Донецької територіальної громади у сумі 42595,62 грн., в тому числі: самостійно задекларовані зобов`язання/обов`язковий платіж у сумі 14410,60 грн. згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, період виникнення заборгованості 30.07.2014-30.01.2015 з урахуванням переплати у сумі 1048,34 грн., яка обліковувалась станом на 30.07.2022 та пеня у сумі 28185,02 за період з 31.07.2014 по 10.10.2023.

На підтвердження вимог до заяви додано: відомості про наявність земельних ділянок від 23.01.2014 № 2, відомості про наявність земельних ділянок від 23.01.2014 № 6, ІКП по єдиному податку за період 2017-2023 року, ІКП по орендній платі з фізичних осіб за період 2014-2023 (декларація ), ІКП по орендній платі з фізичних осіб об`єднана за період 2014-2023 роки, інформацію про платника, податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності), розрахунок кредиторських вимог, правовстановлюючі документи заявника, платіжна інструкція № 1203 від 15.11.2023 на суму 5368,00 грн. про сплату судового збору.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2023 призначено до розгляду заяву Головного управління ДПС у Донецькій області з грошовими вимогами до боржника на суму 48586,39 грн в судовому засіданні на 06.12.2023; визнано явку уповноважених представників учасників справи у судове засідання необов`язковою; зобов`язано ліквідатора боржника до дня судового засідання надати суду повідомлення про визнання або відмову у визнанні заявлених кредиторських вимог, з наданням відповідних доказів на підтвердження аргументів, копії яких надіслати заявнику, а докази надсилання надати суду.

04.12.2023 на адресу суду від керуючого реструктуризацією боржника надійшло повідомлення № 2655-02-01-905/1258 від 01.12.2023 про розгляд заяви про визнання кредитором (вх.№ 11108/23), за змістом якого арбітражний керуючий Потупало Н.І. заперечує проти визнання вимог Головного управління ДПС у Донецькій області на суму 48586,39 грн. Посилаючись на приписи п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст.16, п. 36.1, п. 36.2, п. 36.5 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41, п. 101.1, п. 101.2, п. 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України вважає, що податковим органом пред`явлені суми, що за своїми ознаками є безнадійним податковим боргом платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений п. 102.4 ст. 102 ПКУ, і мав бути списаний контролюючим органом у порядку, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577. Фактично Кредитор ще 30.01.2015 (гранична дата сплати вищезазначених податків) дізнався про порушення свого права та мав вчинити дії, щодо стягнення заборгованості з вищезазначених податків та зборів шляхом винесення податкового повідомлення-рішення, проведення позапланової перевірки чи стягнення вищезазначеної заборгованості в судовому порядку, проте таких дій не вжив. Зазначає, що строк позовної давності за цими вимогами сплив 30.01.2018.

У судовому засіданні 06.12.2023 за участю в режимі відеоконференції представників Головного управління ДПС у Донецькій області та керуючого реструктуризацією боржника оголошено перерву до 09.01.2024, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

04.01.2024 через підсистему Електронний суд Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано Додаткові письмові пояснення щодо підстав та періоду виникнення податкового боргу, який є складовою заявлених кредиторських вимог (вх.№ 07-07/85/24).

До цих письмових пояснень додано: правовстановлюючі документи підписанта, ІКП по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 рік, податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 14.07.2014, квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС арбітражного керуючого та представника боржника.

У судове засідання 09.01.2023 учасники справи не з`явилися.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про хід розгляду справи у встановленому ст. 120 Господарського процесуального кодексу України порядку, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та Кодексом України з процедур банкрутства, з огляду на необхідність дотримання розумності строку розгляду справи суд вважає можливим розглянути кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника у цьому судовому засіданні без присутності представників сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства для цілей цього Кодексу терміни вживаються в такому значенні:

грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд констатує, що вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області виникли до відкриття провадження у справі № 905/1258/23, є конкурсними, заявлені поза межами строку, встановленого частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (ч. 6 ст. 45 цього Кодексу).

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.

Суд звертає увагу, що провадження у справі про неплатоспроможність на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність) підлягають лише дійсні вимоги кредитора, які відповідають чинному законодавству та обґрунтовані кредитором належними і допустимими доказами на час заявлення таких вимог.

Розглянувши заяву Головного управління ДПС у Донецькій області з грошовими вимогами до боржника та додані на їх обгрунтування документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання таких вимог з наступних підстав.

Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами Податкового кодексу України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений Податковим кодексом України, положеннями п. п. 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом п.п. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із п.п. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (п. 14.1.152 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Стаття 57 Податкового кодексу України регулює строки сплати податкового зобов`язання: за загальним правилом платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57); у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу; у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

Стаття 61 Податкового кодексу України передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи фіскальної служби.

З матеріалів справи відомо, що Варламова Вікторія Дмитрівна (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03.07.2002 по 10.04.2017 мала статус фізичної особи-підприємця, перебувала на обліку Маріупольської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Східно-Донецьке відділення) як платник податків. Основним видом економічної діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

З 10.04.2017 Варламова В.Д. як фізична особа-підприємець припинена, про що свідчать відповідні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (запис № 2035679 від 10.04.2017).

Згідно письмових пояснень Головного управління ДПС у Донецькій області Варламова В.Д. під час здійснення господарської діяльності з 01.01.2012 по 31.12.2014 перебувала на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку третьої групи за ставкою 5% від доходу.

Варламовою В.Д. складено та подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця (відмітка про одержання (штамп органу державної податкової служби) F0103304) від 14.07.2014, звітний податковий період - півріччя 2014 року, в якій визначена сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду - 12142,50 грн.

Статтею 294 Податкового кодексу України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал (п. 294.1).

Стаття 295 Податкового кодексу України визначає порядок нарахування та строки сплати єдиного податку. Так, згідно пункту 295.3. платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно підпункту 48.18.2 пункту 49.18 статті 48 цього Кодексу податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як зазначає ГУ ДПС у Донецькій області у заяві з грошовими вимогами до боржника та додаткових письмових поясненнях, граничним терміном сплати Варламовою В.Д. єдиного податку за самостійно поданою декларацією є 19.08.2014.

З урахуванням переплати у сумі 220,88 грн, яка обліковувалась станом на 18.08.2014, податковий борг у сумі 11921,62 грн. Варламовою В.Д. сплачений у повному обсязі 26.05.2017 за платіжним дорученням N@2PL789239, у зв`язку з чим контролюючим органом автоматично нарахована пеня у сумі 5990,77 грн за період з 18.11.2014 по 26.05.2017, яка не була сплачена платником податків.

Нарахування пені відображене в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» з датою нарахування та періоду, а також зазначене у розрахунку кредиторських вимог ГУ ДПС у Донецькій області.

Згідно пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Вимоги до податкового повідомлення-рішення та порядок його надсилання визначені статтею 58 Податкового кодексу України.

Матеріали справи не містять доказів винесення контролюючим органом та надсилання (вручення) платнику податків - Варламової В.Д. податкових повідомлень-рішень про нарахування пені.

До матеріалів справи не надано доказів вжиття податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу з платника податків, у тому числі у судовому порядку.

У цій справі судом встановлено, що до заяви про визнання грошових вимог органом Державної податкової служби не долучено, крім інтегрованих карток платника податків, жодних документів (як то податкові повідомлення-рішення з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій, судове рішення тощо), які свідчили б про податковий борг та невчасне здійснення платежів Варламовою В.Д. , по яких нараховано пеню у розмірі 5990,77 грн. (за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб»).

Суд позбавлений можливості за наявними матеріалами перевірити правомірність застосування таких сум і періодів нарахування пені, а також можливості перевірити математичні розрахунки цієї пені або самостійно їх перерахувати.

Крім того, подання лише інтегрованих карток на підтвердження суми податкового боргу позбавляє також і платника податків заперечувати проти правильності нарахування цих сум через відсутність можливості перевірити правильність обрахування таких сум.

З поданих до суду документів (інтегрованих карток платника податків) неможливо встановити обґрунтованість нарахування пені, правомірності розрахунків заявника по заявленим сумам кредиторських вимог з єдиного податку фізичної особи-підприємця.

Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 08.12.2020 у справі № 925/1500/17, від 09.07.2019 у справі № 909/95/18, від 02.09.2021 у справі № 914/1194/16.

Підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлює, що при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Стаття 114 Податкового кодексу України встановлює строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Так, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючому органу надано право, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У пункті 102.4 статті 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку із відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Як вбачається, у заяві з грошовими вимогами до боржника податковий орган не наводить жодних аргументів та не надає доказів дотримання ним положень статті 102 ПК України.

Згідно з п.п. 129.9.1 п. 129.9 статті 129 ПК України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

На думку суду, відсутні підстави вважати узгодженим зобов`язання платника податків зі сплати нарахованої пені на суму 5990,77 грн. в розумінні приписів Податкового кодексу України, а вимоги ГУ ДПС у Донецькій області на суму 5990,77 грн. нарахованої пені щодо єдиного податку фізичної особи-підприємця не підлягають визнанню судом, оскільки не підтверджені належними доказами.

Зі змісту заяви з грошовими вимогами до боржника та наданих документів також відомо, що ФОП Варламовою В.Д. подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, відповідно до яких вказано суму такого податку до сплати у розмірі 22615,59 грн. (річна) та 4533,00 грн. (річна) відповідно.

Станом на дату звернення до суду ГУ ДПС у Донецькій області у інтегрованій картці платника податків відображено податковий борг з плати за землю (орендна плата) у розмірі 14410,60 грн. згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, період виникнення заборгованості 30.07.2014-30.01.2015, та пеня у сумі 28185,02 за період з 31.07.2014 по 10.10.2023, які контролюючій орган просить визнати та включити до реєстру вимог кредиторів боржника.

Підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій (п.286.2 ст.286 ПК України).

Згідно пункту 287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Пунктом 10.1 статті 1 Закону № 1669-VII від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначене поняття, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пункт 10.2 ст. 6 Закону № 1669-VII, визначає, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Так, ст. 7 Закону № 1669-VII скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до якого увійшло зокрема місто обласного значення м. Донецьк (Донецька міська рада).

Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, за розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р до якого увійшло зокрема місто обласного значення м. Донецьк (Донецька міська рада).

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIIІ «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» підрозділ 10 розділу XX ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 38.7 пункту 38, згідно з яким не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Абз.5 п.п.38.7 п.38 підр.10 розділу XX ПК встановлено правило про те, що нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов`язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов`язань платників податків, які припиняють свою діяльність (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У постановах від 30 листопада 2018 року у справі № 805/3518/15-а, від 17 червня 2021 року у справі № 826/11385/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 812/1016/17 Верховний Суд наголошував, що відповідно до положень Закону № 1669-VII достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб`єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року. При цьому стаття 6 Закону № 1669-VII мала пряму дію та не вимагала додаткового вчинення будь-яких дій (наприклад, подачі уточнюючих розрахунків, листування з контролюючими органами, написання заяв) для звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки.

Враховуючи, що місцезнаходженням ФОП Варламової В.Д. з 03.07.2002 по 10.04.2017 (дата припинення статусу підприємця) є м. Донецьк, на території якого здійснювалася антитерористична операція, платник податків в силу прямої норми закону з 14.04.2014 звільнена від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території.

У матеріалах справи відсутні докази здійснення ФОП Варламовою В.Д. внесення плати за землю згідно поданих декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014 за період до 14.04.2014.

Як убачається зі змісту заяви з грошовими вимогами та відомостей ІКП за платником податків рахується заборгованість у сумі 14410,60 грн. згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, період виникнення заборгованості 30.07.2014-30.01.2015 з урахуванням переплати у сумі 1048,34 грн., яка обліковувалась станом на 30.07.2022.

Підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлює, що при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх платників та всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством (п. 129.5 ст. 129 ПК України).

Згідно з п.п. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПК України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

До матеріалів справи не надані докази вжиття податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу з платника податків, у тому числі у судовому порядку, винесення та надсилання (вручення) платнику податків відповідних податкових повідомлень-рішень щодо боргу за період виникнення до 14.04.2014.

При цьому, як встановлено вище, ФОП Варламова В.Д. після 14.04.2014 звільнена від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території в силу прямої норми Закону № 1669-VII.

ГУ ДПС у Донецькій області не підтверджено належними доказами ані розміру основного боргу ФОП Варламової В.Д. з плати за землю згідно податкових декларацій № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, ані підстав, ані періоду для нарахування пені по зобов`язаннях з плати за землю.

Суд також враховує, що у статті 102 ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами податкової перевірки, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 у справі №К/9901/9917 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, від 19.09.2019 у справі № 910/11620/18, від 31.10.2019 у справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 у справі № 910/1678/19).

У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції нараховані на такий борг, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Суд враховує, що ФОП Варламова В.Д. припинена 10.04.2017 шляхом внесення відповідних відомостей в єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків штрафні санкції ГУ ДПС у Донецькій області було донараховано через місяць після припинення діяльності Варламової В.Д. як фізичної особи-підприємця.

Враховуючи вищевикладене, податковий борг, який виник у Варламової В.Д. на підставі податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014 (період виникнення заборгованості з 30.07.2014 - 30.01.2015) не може бути визнаний, оскільки кредитором пропущено встановлений законодавством строк у 1095 днів для заявлення кредиторських вимог. Строк позовної давності за цими вимогами сплив 30.01.2018, а тому цей борг мав бути визнаний податковим органом безнадійним на підставі пп. 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.

Суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на внесення змін до статті 102 ПК України в частини зупинення перебігу строків давності на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), оскільки на території України запроваджено карантин з 18.03.2020, тобто після спливу строку давності за вимогами заявника.

З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, за висновком суду, вимоги податкового органу є безпідставними та не підтвердженими належними доказами, а тому визнанню не підлягають.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 9, 45, 113 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Донецькій області від 24.11.2023 про грошові вимоги до боржника на суму 48586,39 грн. (вх.№ 07-10/5692/23 від 27.11.2023).

Відмовити у визнанні грошовим вимог Головного управління ДПС у Донецькій області () до боржника Варламової Вікторії Дмитрівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 48586,39 грн. податкового боргу та 5368,00 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у 10-ти денний строк до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 09.01.2024.

Суддя Н.В. Величко