ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

09 січня 2024 року м.Тернопіль Справа № 921/801/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кулішова Романа Петровича, м.Новий Розділ Стрийського району Львівської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сторожа Володимира Зеновійовича, село Кобилля Тернопільського (колишнього Збаразького) району Тернопільської області

про стягнення 88000,00грн,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кулішов Роман Петрович, м.Новий Розділ Стрийського району Львівської області, звернувся 30.11.2023 (згідно з накладною оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на поштове відправлення №110) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сторожа Володимира Зеновійовича, село Кобилля Тернопільського (колишній Збаразький) району Тернопільської області, про стягнення помилково перерахованих коштів в розмірі 88000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами 10.08.2023 було укладено договір-заявку №323-006295 про надання транспортно-експедиційних послуг, за умовами якого вартість перевезення становить 100000,00грн. Однак, позивачем на виконання договору помилково перераховано відповідачу згідно платіжної інструкції №169 від 26.08.2023 кошти в сумі 188000,00грн. Лист-вимогу №01-28-08 від 28 серпня 2023 року щодо повернення частини сплачених коштів в розмірі 88000,00грн відповідачем залишено без відповіді та задоволення. Відтак, позивач звернувся з даним позовом.

Правовими підставами позовних вимог зазначено норми статті 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.12.2023 позовну заяву розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 22.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 09.01.2024.

25.12.2023 (вх.№100100) на адресу суду надійшов лист від Тернопільського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №13559 від 13.12.2023, у відповідь на запит суду від 11.12.2023 за №921/801/23/655/2023, в якому повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу під час мобілізації та направлений у розпорядження командира військової частини Національної гвардії України №3002 НГУ м. Тернопіль.

28.12.2023 д суду надійшло від відповідача клопотання без номера від 28.12.2023 (вх.№10483) про зупинення провадження у справі, зазначивши, що він проходить військову службу під час мобілізації та воєнного стану у військовій частині НОМЕР_1 , долучивши до клопотання копію довідки №103 від 06.09.2023, виданої першим заступником командира частини - начальником штабу майором ОСОБА_2 . Вказує, що у зв`язку з проходженням військової служби під час мобілізації у нього відсутня можливість користуватися процесуальними правами, а тому просив, на підставі п.3 ч.1 ст.227 ГПК України, зупинити провадження у справі та продовжити строк на подання відзиву на позов.

08.01.2024 від представника позивача надійшли заперечення без номера від 08.01.2024 (вх.№184) на клопотання про зупинення провадження у справі. Як вказано позивачем, у клопотанні та у матеріалах справи відсутні докази того, що військова частина, в якій служить відповідач, переведена на військовий стан, а військовослужбовець ОСОБА_1 виконує бойові завдання у зоні бойових дій. З цього приводу наводить висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 29.03.2023 у справі №756/3462/20, від 14.12.2022 у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі №461/5209/19 з посиланням на п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Позивач вважає, що норма п.3 ч.1 статті 227 ГПК України стосується військовослужбовців, які фактично перебувають на лінії фронту, а не проходять військову службу.

У підготовче засідання представники сторін не з`явилися; про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про що свідчить довідка про доставку ухвали суду від 22.12.2023 позивачу в електронний кабінет, зареєстрований в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, та відповідачу, про що свідчить повідомлення №421 від 02.01.2024 про вручення поштового відправлення №461 від 26.12.2023.

Ухвалою від 05.01.2024 залишено без розгляду заяву позивача без номера від 05.01.2024 (вх.№147) про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з мотивів, наведених в ухвалі.

09.01.2024 (вх.№188) до суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло від адвоката Тур О.Т., котра здійснює адвокатську діяльність в у м. Львів, клопотання без номера від 08.01.2024 про відкладення підготовчого засідання, мотивуючи неможливість прибуття в підготовче засідання складними погодними умовами. До клопотання долучено роздруківки з сайту Міністерства розвитку громад та Українського гідрометеорологічного центру, відповідно до повідомлень, вказані державні органи попереджали про І рівень небезпечності на дорогах (ожеледь) в південних областях України, центральних та східних областях (значний сніг, хуртовина. ожеледиця) та про можливе обмеження руху на дорогах державного значення (автошляхах М-05, М-30, М-13, М-22, Н-08, Н-11, Н-24, Н-31).

Дане клопотання судом відхиляється, враховуючи те, що явка сторін в судовому засіданні 09.01.2024 згідно ухвали про відкриття провадження у справі від 22.12.2023 не визнавалася обов`язковою; відкладення судового засідання є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; долучені докази на підтвердження погіршення погодних умов на дорогах України носять рекомендаційний характер та не підтверджують, що вказані умови (ожеледиця) мали місце 09.01.2024 саме на автошляху М-09 Тернопіль Львів - Рава-Руська. Отже, підстав для відкладення судового засідання суд не вбачає.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Розглянувши клопотання відповідача, додані до нього та наявні у справі докази, доводи позивача, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з такого.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023 (Указ затверджено Законом №3429-IX від 08.11.2023) продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Згідно положень ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

За приписами статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

У відповідності до статті 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України» постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію в Україні» оголошено загальну мобілізацію.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

Суд звертає увагу, що зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, які перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Пунктом 3 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Учасниками справи у справах позовного провадження є сторони та треті особи (ч.1 ст. 41 ГПК України). Сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 ГПК України (ч.1 ст. 45 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом встановлено, що відповідач, фізична особа-підприємець Сторож Володимир Зеновійович з 15.08.2023 перебуває на військовій службі під час мобілізації та воєнного стану у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України (наказ №239), що підтверджується інформацією, наданою Тернопільським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у листі №13559 від 13.12.2023 та вбачається з довідки №103 від 06.09.2023, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 .

У постанові від 17 листопада 2022 року у справі №910/9721/18 Верховний Суд вказав, що тлумачення змісту п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України у взаємозв`язку з положеннями ч. ч.1-3 ст. 56 ГПК України із застосуванням філологічного та логічного способів їх інтерпретації свідчить, що закріплена законодавцем у статті 227 цього Кодексу норма щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан стосується та може бути застосована фактично щодо фізичних осіб, оскільки інститут представництва юридичної особи в суді надає можливість її участі в судовому процесі через уповноваженого представника.

Враховуючи вищевикладене та норми п.3 ч.1 ст.227 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №921/801/23 до припинення перебування ОСОБА_1 у складі військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Щодо аргументів позивача про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, визначених пунктом 3 ч.1 ст.227 ГПК України, в обґрунтування яких позивач наводить висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20, то слід зазначити, що у вказаній справі мали місце інші обставини, ніж у даній справі. Так, у постанові зазначено, що додані стороною справи докази (довідка військової частини про перебування цієї особи на службі в лавах Збройних Сил України від 19.07.2022 № 1893) не видавалася посадовими особами військової частини і про це було зазначено у додатково наданих листах. У зв`язку з цим, Суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи достовірних доказів на підтвердження того, що учасник справи перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ.

Натомість, у даній справі як органом комплектування та соціальної підтримки, так і заступником командира військової частини НОМЕР_2 підтверджено факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі під час мобілізації та воєнного стану з 15.08.2023 року. Інших відомостей матеріали справи не містять і жодною із сторін протилежного не наведено.

З приводу аргументів позивача, котрі обґрунтовані з посиланням постанову Верховного Суду у справі №757/5240/16-ц, то за результатами пошуку цієї справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за вказаним номером жодних судових рішень не знайдено.

У постанові Верховного від Суду 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19, на яку теж посилається позивач щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі, то зі змісту постанови вбачається, що колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у цій справі не сформульовано правового висновку щодо виключності переліку доказів, які можуть бути підставою для зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За таких обставин, враховуючи, що процесуальне законодавство в імперативному порядку зобов`язує суд зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони у складі, зокрема військових формувань, що переведені на воєнний стан під час дії воєнного стану, а також, з огляду на недоведеність позивачем та не встановлення судом відсутності підстав для зупинення провадження у справі, суд доходить висновку про задоволення клопотання відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 45, п.3 ч.1 ст.227, ст.ст.229, 232, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №921/801/23 зупинити до припинення перебування ОСОБА_1 у складі військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

2. Сторонам повідомити суд негайно про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили 09.01.2024 відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.255-257 ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик