ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

09.01.2024 Справа № 917/1757/23

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Білій І.М., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон», , вул. Резервна, 29, м. Київ, 04074

до 1) Військової частини НОМЕР_1 , , АДРЕСА_1 ;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕРІС ГРУП», , вул. Ольжича, 27/22, офіс 1/2, м. Київ, 04060

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Міністерство оборони України, , проспект Повітрофлотський, будинок 6, м. Київ, 03168

про визнання недійсним договору про закупівлю UA-2023-08-30-009201-а

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна заява про визнання недійсним договору про закупівлю, укладеного без використання електронної системи закупівель UA-2023-08-30-009201-а (№ 40 від 24.07.2023). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спірний договір укладено з порушеннями чинного законодавства про публічні закупівлі.

Ухвалою від 25.09.2023 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання позивачем вимог п. 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Позивач, в термін визначений судом, усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою від 04.10.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначив дату підготовчого засідання у справі на 02.11.2023 о 10:30 год.

24.10.2023 на електронну адресу суду надійшов відзив відповідача-1 на позовну заяву.

26.10.2023 до системи "Електронний суд" від представника відповідача-2 надійшов відзив на позов.

31.10.2023 до системи "Електронний суд" надійшли відповіді позивача на відзиви відповідача-1 та відповідача-2, у яких позивач, посив суд витребувати та оглянути висновок 2461 військового представництва Міністерства оборони України щодо спроможності ТОВ "ДЕРІС ГРУП" надати послуги за договором постачання фільтроелементів до фільтрів ФГН-30, ФГН-60 та ФГН-120.

Крім цього, 31.10.2023 до суду надійшла окрема заява позивача про забезпечення доказів аналогічного змісту.

Ухвалою від 01.11.2023 суд прийняв до розгляду заяву позивача про забезпечення доказів у справі № 917/1757/23 та повідомив учасників справи, що заяву про забезпечення доказів буде розглянуто в підготовчому судовому засіданні по справі № 917/1757/23, призначеному на 02.11.2023.

Ухвалою від 02.11.2023 суд відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів, також відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів і відклав підготовче засідання на 05.12.2023 о 10:30 год.

Ухвалою від 09.11.2023 суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон» від 08.11.2023 про витребування доказів; витребував у Міністерства оборони України засвідчену копію висновку щодо спроможності ТОВ «ДЕРІС ГРУП» надати послуги за договором постачання фільтроелементів до фільтрів ФГН-30, ФГН-60, ФГН 120.

На виконання ухвали суду від 09.11.2023, 21.11.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання Міністерства оборони України про долучення до матеріалів справи витребуваного судом висновку щодо спроможності ТОВ "ДЕРІС ГРУП" надавати послуги за договором постачання фільтроелементів до фільтрів ФГН-30, ФГН-60 та ГН-120 (вх. № 14912).

Також 23.11.2023 до суду надійшов лист начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України № 370/10899 від 30.11.2023, до якого додано висновок щодо спроможності ТОВ "ДЕРІС ГРУП" надавати послуги за договором постачання фільтроелементів до фільтрів ФГН-30, ФГН-60 та ФГН-120 (вх. № 15068).

Ухвалою від 05.12.2023 суд поновив відповідачу ТОВ "Деріс Груп" строк для подання до суду доказів та долучив надані ТОВ "Деріс Груп" докази. Цією ж ухвалою суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання у справі на 09.01.2024 об 11:30 год. та викликав учасників справи у підготовче засідання, визнавши явку представників сторін обов`язковою.

06.12.2023 до суду надійшли пояснення позивача щодо поданих відповідачем-2 додаткових пояснень (вх. № 15744).

05.01.2024 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача-1 про долучення доказів (вх. № 168). У вказаному клопотанні відповідач-1 зазначає, що у період з 07.12.2023 по 23.12.2023 ТОВ "Деріс-Груп" поставлено всі фільтроелементи відповідно до умов договору № 40 від 24.07.2023, а військовою частиною НОМЕР_1 їх оплачено. Таким чином, станом на 05.01.2024 договір № 40 від 24.07.2023 виконаний повністю. У зв`язку із цим відповідач-1 просить суд встановити додатковий строк для подання доказів виконання договору № 40 від 24.07.2023, прийняти вказані докази та долучити їх до матеріалів справи.

08.01.2024 через систему "Електронний суд" надійшло аналогічне клопотання відповідача-2 про долучення доказів виконання договору № 40 від 24.07.2023 (вх. № 225). У вказаному клопотанні відповідач-2 просить суд поновити строк для подання доказів виконання договору № 40 від 24.07.2023 та долучити вказані докази до матеріалів справи.

При вирішенні зазначених клопотань відповідачів суд керується наступним.

Статтею 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відзиви відповідачів на позов надійшли до суду 24.10.2023.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Задля дотримання принципів господарського судочинства та з метою повного та всебічного розгляду справи, з огляду на право учасників справи подавати до суду докази, а також враховуючи те, що на момент подання відповідачами відзивів на позов, доказів виконання договору № 40 від 24.07.2023 ще не існувало, суд визнає поважними причини пропуску відповідачами строку на подання доказів та вважає за необхідне поновити відповідачам строк для подання до суду доказів виконання договору № 40 від 24.07.2023 і долучити подані відповідачами докази до матеріалів справи.

01.01.2024 до суду надійшла заява позивача вих. № 937 від 29.12.2023, у якій він просить суд керуючись ст. 231 ГПК України закрити провадження у справі № 917/1757/23 у зв`язку із відсутністю предмету спору та вирішити питання про повернення судового збору позивачу. Зазначену заяву позивач обґрунтовує тим, що на момент укладення спірного договору та завернення позивачем з даним позовом, у відповідача-2 були відсутні виробництво, технічна документація та інші технічно-матеріальні ресурси. Проте після порушення провадження у справі, відповідачем-1 надано висновок, складений вже після порушення провадження, про спроможність відповідача-2 виконати умови договору. Тобто, в процесі розгляду справи предмет спору припинив існування.

При вирішенні заяви позивача про закриття провадження у справі суд керується наступним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору про закупівлю, укладеного без використання електронної системи закупівель UA-2023-08-30-009201-а (№ 40 від 24.07.2023).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року по справі № 905/1227/17 зроблено висновок, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову, або його виконання. Отже, припинення договору не може бути підставою для закриття провадження по справі.

Враховуючи зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, як складання після порушення провадження у справі висновку про спроможність відповідача-2 виконати умови договору, на який посилається позивач, так і сам факт виконання відповідачами спірного договору після порушення провадження у справі, не можуть бути підставами для закриття провадження по справі, оскільки виконання договору не позбавляє сторони (чи осіб, права яких були порушені) права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

Таким чином, заява позивач про закриття провадження у справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Представники учасників справи в судове засідання 09.01.2024 не з`явилися.

09.01.2023 до суду надійшло клопотання від третьої особи - Міністерства оборони України про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України (вх. № 280).

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 46 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених ст. 46 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ГПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України, в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За наведеного, обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ст.ст. 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст. 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він має повідомити суд про причини неявки і у випадку визнання таких причин поважними, суд може відкласти розгляд справи.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 в справі № 910/16978/19.

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.12.2023 суд відклав підготовче засідання у справі на 09.01.2024 об 11:30 год. та викликав учасників справи у підготовче засідання, визнавши явку представників сторін обов`язковою. При цьому, у п. 5 вказаної ухвали суд роз`яснив позивачу наслідки його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Про дату, час та місце проведення підготовчого засідання представник позивача був повідомлений під розписку (т. 2, а.с. 228). Крім цього, ухвала про відкладення підготовчого засідання від 05.12.2023 у справі № 917/1757/23 була надіслана в електронному вигляді позивачу в його електронний кабінет та доставлена 05.12.2023, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа (т. 2, а.с. 224)

Таким чином, суд встановив, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явка в судове засідання позивача була визнана обов`язковою (п. 5 ухвали від 05.12.2023). Однак позивач в особі його повноважного представника у судове засідання, призначене на 09.01.2024 об 11:30 год., не з`явився. При цьому позивач не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, для залишення позову без розгляду.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ЄСПЛ у рішенні від 07 листопада 2017 року у справі "Sukhanov and Others v. Russia" (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.

Водночас у цьому випадку саме позивачем не дотримано порядку, передбаченого нормами ст.ст. 202, 226 ГПК України, лише за умов дотримання якого можливе виникнення у позивача права на розгляд справи за його відсутності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Отже, залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.02.2021 в справі № 917/692/20.

При цьому суд роз`яснює, що після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно (частина четверта статті 226 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 202 (ч. 4), 226 (п. 4 ч. 1), 234, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Поновити відповідачам строк для подання до суду доказів виконання договору № 40 від 24.07.2023 та долучити подані відповідачами докази до матеріалів справи.

2. Відмовити у задоволенні заяви позивача про закриття провадження у справі (вх. № 18 від 01.01.2024).

3. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон» до Військової частини НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕРІС ГРУП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, Міністерство оборони України, про визнання недійсним договору про закупівлю UA-2023-08-30-009201-а - залишити без розгляду.

4. Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.