ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2916/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Овчарук О.О., адвокат (в залі суду);

від відповідача: Демченко А.Г., адвокат (поза межами суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 (суддя Крижний О.М., повний текст якого підписаний 11.09.2023) у справі № 904/2916/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість у розмірі 954 527 417,45 грн, з яких: 788 877 511,69 грн - основний борг, 25 914 566,16 грн - три проценти річних, 139 735 339,60 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №5546-НГТ-5 від 18.06.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений газ.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 у справі №904/2916/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг у розмірі 788 877 511,69 грн, 3% річних у розмірі 20 731 652,90 грн, інфляційні втрати у розмірі 139 735 339,60 грн та судовий збір у розмірі 939 400,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", в якій просить рішення скасувати в частині відмови у стягненні 3% річних у сумі 5182913,26 грн.; відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та позовної заяви.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що розмір 3%, який визначено Цивільним кодексом, не збільшувався умовами договору постачання природного газу, а був нарахований чітко у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, що в свою чергу є імперативною нормою цивільного права та виражає в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. 3% річних є різновидом відповідальності, розмір якої у спірних правовідносинах визначений законом і стягнення таких коштів є компенсацією боржника за неправомірне користування коштами Позивача.

Також скаржник зазначив, що приймаючи рішення про відмову у стягненні 3% річних в частині, суд керувався правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020 №902/417/18. Але це рішення було прийняте за інших предмету спору, обставин та підстав, справи не є аналогічними і не можуть бути підставою для зменшення 3% річних у цій справі (№ 904/2916/23).

Так, Велика Палата Верховного Суду, враховуючи умови спірного договору у справі № 902/417/18, дійшла висновку, що наслідки невиконання боржником зобов`язання є більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, а тому є справедливим, з урахуванням обставин саме цієї справи, дійшла висновку про обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

У справі № 904/2916/23 розмір 3% річних сторонами договору у більшому розмірі не погоджувався, сума поставленого товару (газу) складає 1 360 315 293,24 грн, невиконання основного зобов`язання мало довготривалий термін (з 2021 року) та сума основного боргу до стягнення складає 788 877 511,69 грн, у той час коли нараховані 3% річних до стягнення складають лише 25 914 566,16 грн, що складає лиши 3,28%, отже, для Позивача є більш важливим вчасне виконання Відповідачем господарського зобов`язання. Окрім того, в межах даної справи не заявлялись до стягнення штрафні санкції (пеня, штраф).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що позивач здійснює нарахування на всю суму заборгованості. Відповідач не погоджується із таким підходом нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки під час здійснення своєї господарської діяльності, передбаченої Статутом, постачає та реалізує теплову енергію для різних категорій споживачів та, відповідно, за різними тарифами.

Відповідач звертає увагу, що газ придбав не для власних потреб.

З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу за природний газ, який в подальшому поставлений населенню є протиправними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 04.10.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/2916/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

11.10.2023 матеріали справи №904/2916/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2023 відкрито апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 у справі № 904/2916/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 09.01.2024.

В судовому засіданні 09.01.2024 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (споживач) укладено договір №5546-НГТ-5 постачання природного газу від 18.06.2021, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується постачити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з червня 2021 року по червень 2024 року, а саме: з червня 2021 року до червня 2022 року в кількості 127 550, 500 тис. куб. метрів. На період з червня 2022 року до червня 2023 року та на період з червня 2023 року до червня 2024 року замовлені обсяги визначаються сторонами окремими додатковими угодами до цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з п. 4.1 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна обсягів газу, визначених в п. 2.1 цього договору як обсяг І (фіксований) визначається наступним чином: в період з 01.06.2021 до 31.05.2022 ціна природного газу за 10000 куб.м. газу без ПДВ 6183,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,58 грн, крім того ПДВ 20% - 27,31 грн, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб.м. Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з 01.06.2021 до 31.05.2022 становить 7583,89 грн.

Пунктом 5.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 18.06.2021 до договору передбачено, що оплата за природний газ за цим договором (окрім розрахункових періодів: жовтень 2021 року, жовтень 2022 року, жовтень 2023 договором, листопад 2021 року, листопад 2022 року, листопад 2023 року, квітень 2022 року, квітень 2023 року, квітень 2024 року, травень 2022 року, травень 2023 року, травень 2024 року) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 50% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1. цього договору, - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Оплата за природний газ за розрахунковий період - жовтень 2021 року, жовтень 2022 року, жовтень 2023 року здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 30% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1 цього договору, - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу;

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Оплата за природний газ за розрахунковий період - листопад 2021 року, листопад 2022 року, листопад 2023 року здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 40% вартості замовленого на відповідний розрахунковий обсягах, визначених в пункті 2.1. цього Договору. - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Оплата за природний газ за розрахунковий період - квітень 2022 року, квітень 2023 року, квітень 2024 року, здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 60% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1 цього договору, - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Оплата за природний газ за розрахунковий період - травень 2022 року, травень 2023 року, травень 2024 року здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1 цього договору, - до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу;

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Додатковою угодою №12 від 17.01.2022 внесено зміни до п. 5.1 договору, відповідно до якої оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об`ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу.

Оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% вартості фактично переданого природного газу обсягу І (фіксованого).

У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Даний договір набирає чинності з дати його укладення і діє до 30 червня 2024 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору (п. 13.1 договору).

Додатковими угодами до договору сторони вносили зміни щодо ціни договору.

Позивач зазначає, що у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором в частині поставки відповідачу природного газу.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань надав акти приймання-передачі природного газу:

- у жовтні 2021 року: від 31.10.2021 (обсяг ІІ) на суму 8 668 141,41 грн, від 31.10.2021 (обсяг І) на суму 13 192 550,98 грн, від 31.10.2021 (обсяг ІІІ) на суму 8 823 759,50 грн;

- у листопаді 2021 року: від 30.11.2021 (обсяг І) на суму 99 808 392,13 грн, від 30.11.2021 (обсяг ІІ) на суму 69 823 871,36 грн, від 30.11.2021 (обсяг ІІІ) на суму 46 803 425,16 грн;

- у грудні 2021 року: від 31.12.2021 (обсяг І) на суму 140 396 681,45 грн, від 31.12.2021 (обсяг ІІ) на суму 39 625 041,54 грн, від 31.12.2021 (обсяг ІІІ) на суму 63 445 918,02 грн;

- у січні 2022 року: від 31.01.2022 (обсяг І) на суму 150 749 749,22 грн, від 31.01.2022 (обсяг ІІ) на суму 116 269 753,55 грн, від 31.01.2022 (обсяг ІІІ) на суму 69 536 919,29 грн;

- у лютому 2022 року: від 28.02.2022 (обсяг І) на суму 133 291 238,94 грн, від 28.02.2022 (обсяг ІІІ) на суму 61 078 555,82 грн;

- у березні 2022 року: від 31.03.2022 (обсяг І) на суму 103 042 207,13 грн, від 31.03.2022 (обсяг ІІ) на суму 188 518 450,99 грн, від 31.03.2022 (обсяг ІІІ) на суму 46 526 162,29 грн;

- у квітні 2022 року: від 30.04.2022 (обсяг І) на суму 1 221 491,16 грн. Також у квітні 2022 були складені коригуючі акти приймання-передачі природного газу від 25.04.2022 (обсяг ІІІ) на суму (-41875,25 грн), від 25.04.2022 (обсяг ІІ) на суму (-82706,15 грн), від 25.04.2022 (обсяг І) на суму (-202435,30 грн).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу за вказаний період природний газ на загальну суму 1 360 315 293,24 грн.

В порушення умов договору, відповідач розрахувався за природний газ частково - у розмірі 571 437 781,55 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 788 877 511,69 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з доведеності та обґрунтованості вимог позивача в частині основного боргу.

Зменшуючи суму стягнення 3% річних, суд, в тому числі, посилався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, згідно яких, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Господарський суд звернув увагу, що відповідач визнав наявність заборгованості з основного боргу, заборгованість відповідача виникла, у тому числі, і у зв`язку із несвоєчасним розрахунком з ним споживачів, яким відповідач реалізує теплову енергію, серед яких бюджетні організації та населення, розмір нарахувань складає 20% від суми основного боргу, враховуючи часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір 3% річних на 20%.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Предметом доказування у даній справі є строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором, правильність здійснених позивачем розрахунків.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується в частині відмови у стягненні 3% річних у сумі 5 182 913,26 грн.

З урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами; до відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Положення статей 216-218 Господарського кодексу України також встановлюють, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, 3% річних є різновидом відповідальності, розмір якої у спірних правовідносинах визначений законом і стягнення таких коштів є компенсацією боржника за неправомірне користування коштами Позивача, і не є штрафними санкціями.

В обґрунтування здійснених нарахувань 3% річних, у зв`язку із простроченням відповідачем строку оплати зазначених обсягів природного газу, позивачем надані до матеріалів справи відповідні розрахунки.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 3% річних прийшла до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача на користь позивача 25 914 566,16 грн. річних за загальний період з 16.03.2022 по 23.05.2023, нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача мало місце.

Щодо висновку суду про зменшення 3% річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання.

Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, місцевий суд зменшив розмір заявлених до стягнення 3% річних на 20% та зазначив, що у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду надала правові висновки щодо застосування вказаних правових положень та вказала, що:

...- якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення; він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним; у таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків; тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (пункт 8.33.);...

...- виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника; отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків, річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (пункт 8.38.)…

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі №902/417/18, застосовані місцевим судом до правовідносин між позивачем та відповідачем помилково, оскільки правовідносини сторін у справі № 904/2916/23 не є подібними правовідносинам сторін у справі № 902/417/18.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Визначення подібності правовідносин викладені у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі №3007/11 (абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий).

Як вбачається зі змісту постанови від 20.03.2020 у справі № 902/417/18:

6.8. У пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених пунктом 2.1 договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов`язаний оплатити його в строк не більше трьох банківських днів.

Як вбачається з матеріалів справи № 904/2916/23, сторони в Договорі не передбачили інший розмір процентів річних, а тому стягненню підлягають 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Саме такий розмір відсотків річних (3%) за прострочення виконання грошового зобов`язання імперативно визначений у ст.625 ЦК України, тобто закріплений на законодавчому рівні.

Задовольняючи частково касаційну скаргу, Велика Палата Верховного Суду зазначила:

8.40. Щодо суми заборгованості за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом (20 липня 2018 року) складала 98 381 грн 92 коп., сплаченої відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40 306,19 грн пені, 30 830,83 грн штрафу, 110 887,30 грн відсотків річних, що разом складає 182 024,32 грн, перевищуючи майже в два рази суму прострочення.

8.41. З огляду на очевидну не співмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сума поставленого товару (газу) складає 1 360 315 293,24 грн, невиконання основного зобов`язання мало довготривалий термін (з 2021 року) та сума основного боргу до стягнення складає 788 877 511,69 грн, у той час коли нараховані 3% річних до стягнення складають лише 25 914 566,16 грн, що складає лиши 3,28%, отже для позивача є більш важливим вчасне виконання відповідачем господарського зобов`язання.

Таким чином, заявлені позивачем до стягнення розмір 3% річних не є надмірними, а є співмірними з розміром основного зобов`язання відповідача, виконаного останнім з порушенням строку, встановленого Договором.

З огляду на викладене, поза увагою місцевого суду залишився той факт, що справи №902/417/18 та №904/2916/23 не є подібними, оскільки є різними предмети та підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини, а також має місце не однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. А тому, висновок місцевого суду про подібність вказаних справ та застосування в оскаржуваному рішенні до правовідносин сторін висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18, є порушенням норм процесуального права, зокрема, ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках, або тієї обставини, що він фінансується за рахунок бюджетних коштів, тощо.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги Позивача про неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" слід задовольнити; рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 5 182 913,26 грн. слід скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким стягнути з відповідача ці нарахування. В іншій частині рішення господарського суду слід залишити без змін.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги позивача, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача. При цьому, оскільки у даній справі судовий збір за подачу позову становив максимально визначений Законом України «Про судовий збір» (939 400 грн), який був у повному обсязі стягнутий на користь позивача судом першої інстанції і в цій частині рішення залишено без змін, відтак, не підлягає додатковій компенсації за розгляд частини позовних вимог, що становили предмет апеляційного оскарження.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 у справі №904/2916/23 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 у справі №904/2916/23 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 5 182 913,26 грн скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ 3% річних в сумі 5 182 913,26 грн.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 у справі №904/2916/23 залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ 116 615,55 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.01.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков