ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.01.2024 Справа № 914/3166/23
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали заяви
Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничовидобувна компанія "СДК"
про ухвалення додаткового рішення
у справі №914/3166/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд»
про стягнення 315678,38 грн
представники сторін не викликались
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/3166/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд» про 315678,38 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області у складі судді Трускавецького В.П. від 20.12.2023 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК» 212351,40 грн - заборгованості, 6265,82 грн три відсотки річних, 9465,07 грн інфляційних втрат, 53233,30 грн пені та 4219,52 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.12.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК» подано заяву (вх.№5137/23) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/3166/23, в якій заявник просить стягнути з відповідача 31000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з перебуванням судді Трускавецького В.П. у відпустці, згідно з пунктами 2.3.3. та 2.3.47. Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 07.08.2020 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи для розгляду заяви (вх.№5137/23 від 26.12.2023) про ухвалення додаткового рішення у даній справі №914/3166/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 заяву (вх.№5137/23 від 26.12.2023) про ухвалення додаткового рішення у даній справі №914/3166/23 було передано для розгляду судді Петрашкові М.М. Інформацію внесено до системи автоматизованого розподілу.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається із позовної заяви, позивач у ній зазначив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані ним до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Разом з тим необхідно зазначити, що частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

При цьому ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №914/3166/23 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, ухвалою суду від 27.12.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК» про ухвалення додаткового рішення у справі №914/3166/23 прийнято до розгляду та постановлено здійснювати розгляд заяви без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якого розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 31000,00 грн. При цьому, як встановлено судом, позивач у позовній заяві зазначив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані ним до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вбачається із поданих матеріалів, 10.04.2023 між Товариством обмеженою відповідальністю "Гірничовидобувна компанія "СДК" (клієнт) та адвокатом Семиренком Павлом Яковичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 1-10/04, відповідно до пункту 1.1. якого адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги такого виду:

1.1.1. надання юридичних консультацій, юридичних висновків та пропозицій;

1.1.2. підготовка позовної заяви (та пов`язаних із нею документів) для звернення в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетонбуд" () про стягнення боргу за договором поставки, пені, 3% річних та інфляційних втрат;

1.1.3. підготовка процесуальних документів в процесі розгляду справи Господарським судом Львівської області;

1.1.4. представництво інтересів клієнта у Господарському суді Львівської області при розгляді вказаної вище справи (зі всіма правами, наданими ГПК України позивачу та його представнику);

1.1.5. здійснення договірної та претензійної роботи;

1.1.6. представництво інтересів клієнта в правоохоронних органах, в тому числі органах Прокуратури, міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Державній податковій інспекції (Державній фіскальній службі), Державній виконавчій службі, перед приватними адвокатами, Державній реєстраційній службі України, органах нотаріату, органах державної влади та управління, органах місцевого самоврядування та їхніх виконавчих органах, підприємствах, установах та організаціях різних форм власності, у взаємовідносинах з громадянами України та громадянами інших країн;

1.1.7. інші послуги, спрямовані на праве забезпечення діяльності.

Пунктами 2.12. та 3.4. договору передбачено, що адвокат зобов`язаний надати клієнту акт виконаних робіт після надання послуг з правової допомоги у повному обсязі. Клієнт зобов`язаний розглянути та підписати запропонований адвокатом акт виконаних робіт або надати свої заперечення чи пропозиції до нього протягом трьох банківських днів.

Згідно з пунктами 4.2. та 4.3. договору, момент виконання зобов`язання адвокатом щодо надання правової допомоги згідно з пунктом 1.1. цього договору визначається моментом підписання актів прийому-передачі виконаних робіт. Після підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт адвокат вважається таким, що повністю виконав свої обов`язки перед клієнтом.

Відповідно до пунктів 5.1. та 6.3. договору, за надання правової допомоги визначеної пунктом 1.1. цього договору клієнт сплачує адвокату фіксований гонорар у розмірі 31000,00 грн протягом 5 днів від дати підписання цього договору. Фактичні витрати понесені адвокатом підлягають відшкодуванню клієнтом не пізніше ніж через 10 днів з моменту отримання ним відомостей про ці витрати.

22.12.2023 між Товариством обмеженою відповідальністю "Гірничовидобувна компанія "СДК" (клієнт) та адвокатом Семиренком Павлом Яковичем (адвокат) підписано акт прийому-передачі наданих послуг на суму 31000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії рахунку №1 від 14.04.2023 на суму 31000,00 грн., платіжної інструкції №2197 від 14.04.2023 на суму 31000,00 грн, ордера на надання правничої допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, додаткова ухвала ВС від 21.07.2020 справі №915/1654/19, постанова ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, постанова ВС від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін;

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу;

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18, від 04.06.2019 у справі №9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 26.05.2020 у справі №908/299/18.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, враховуючи категорію та складність справи, обсяг наданих представником позивача послуг та виконаних робіт, оцінивши необхідність, обґрунтованість та неминучість таких витрат, а також співмірність заявленого позивачем розміру витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 31000,00 грн обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничовидобувна компанія "СДК" про ухвалення додаткового рішення у справі №914/3166/23 задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетонбуд" (79040, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 367/2, ідентифікаційний код 32181428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничовидобувна компанія "СДК" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 19, офіс 142, ідентифікаційний код 40642762) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31000,00 грн.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.