ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р. Справа№ 910/11424/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023

у справі № 910/11424/23 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ЯГУАР"

про стягнення 68 437,85 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» про стягнення 68 437,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг № від 25.01.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.08.2023 по справі №910/11424/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що:

- позивачем не надано суду обґрунтованих доказів, що підтверджують факт надання послуг відповідачу за договором № від 25.01.2019, а наявний в матеріалах справи акт, не може вважатися належними, достовірними та допустимими доказом у справі;

- позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних є похідними від вимог про стягнення основного боргу;

- не застосовано позовну давність та наслідки її спливу, оскільки позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 16.10.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- суд першої інстанції помилково пов`язує сплату грошових коштів в розмірі 30962,40 грн. до підписання акту наданих послуг від 30.06.2020 до договору № від 25.01.2019, коли за п.3.2 договору сплата грошових коштів пов`язана з фактом укладення договору, а не підписанням акту;

- ОСОБА_1 за відсутності відповідних повноважень не мав права підписувати отриманий від позивача акт наданих послуг та скріплювати свій підпис відповідною печаткою товариства, за даних обставин відповідач мав би повернути зазначений акт без підпису з посиланням на зміну керівника або підписати діючим керівником, чого зроблено не було;

- на виконання положень п.8.2 договору Комунальним підприємством "Київблагоустрій" не отримано повідомлення про зміну керівника ТОВ «БПК «Ягуар», що свідчить про покладення негативних ризиків на відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11424/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/11424/23.

30.10.2023 матеріали справи №910/11424/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 у справі №910/11424/23; вирішено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 у справі №910/11424/23 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.01.2019 між Комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг № (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги по опрацюванню дозвільної та проектної документації, необхідної для оформлення замовником контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв`язку з виконанням наступних робіт: Встановлення тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з будівництва рекреаційно-оздоровчого комплексу з благоустроєм території за адресою: вул. Квітки Цісик (Гамарника), 34, 36, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, виконавець: надає висновки замовнику стосовно правильності і повноти надання дозвільної та проектної документації, необхідної для оформлення контрольної картки; консультує замовника стосовно правильності і повноти надання дозвільної та проектної документації, необхідної для оформлення контрольної картки; надає інформацію про організації (адреса, телефони тощо), які необхідно повідомити про отримання контрольної картки; при необхідності, виконує та надає замовнику розрахунок вартості надання послуг згідно діючих Тарифів; з виїздом на місце проводить перевірку місця виконання робіт для з`ясування відповідності прийнятих проектних рішень фактичному стану території або майданчику будівництва; готує акт до контрольної картки про відновлення благоустрою; проводить супровід контрольної картки щодо дотримання умов її дії; приступає до виконання умов договору після отримання від замовника примірників дозвільної та Проектної документації та попередньої оплати, відповідно до умов даного договору; надає послуги необхідні для досягнення мети даного договору та отримання необхідного результату з урахуванням обмежень законодавства; припиняє надання послуг за договором при виникненні заборгованості замовника за грошовими зобов`язаннями перед виконавцем до її усунення; надає послуги за завданням замовника у формі текстових документів, або в іншій формі, включаючи усну.

Водночас, п. 2.2. договору визначено, що замовник: надає виконавцю протягом 3-х днів з моменту підписання договору завірену належним чином дозвільну та проектну документацію, а також інші відомості, що стосуються предмету договору та необхідні виконавцю; своєчасно здійснює розрахунки з виконавцем та не допускає виникнення заборгованості.

За змістом п. 3.1. та 3.2. договору сторони домовились, що загальна вартість наданих послуг визначається згідно Тарифів і складає 30962 грн. 40 коп. (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві грн. 40 коп), в т.ч. ПДВ - 5160 грн. 40 коп. Замовник протягом 10-ти днів з моменту підписання договору на підставі рахунку сплачує на розрахунковий рахунок виконавця грошові кошти за надання послуг.

Згідно із п. 3.4. та п. 3.5. договору здавання послуг виконавцем та прийняття їх результатів замовником оформлюється Актом наданих послуг, замовник протягом 3-х робочих днів зобов`язаний прийняти надані послуги та підписати Акт, або в той же термін надати виконавцю письмову мотивовану відмову. В разі ненадання у встановлений термін письмової мотивованої відмови від підписання Акту наданих послуг, послуги вважаються наданими належним чином з дотриманням всіх вимог укладеного договору та прийнятими замовником. Підписання Акту наданих послуг замовником є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Пунктом 4.4. договору сторони погодили, що у разі порушення замовником строків оплати, останній платить на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки.

Відповідно до п. 6.1. та 6.2. договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У разі необхідності надання виконавцем послуг по опрацюванню дозвільної та проектної документації необхідної для подовження контрольної карти на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення, дія даного договору може продовжуватися на строк, достатній для надання таких послуг шляхом укладення Додаткової угоди.

Позивачем виставлений відповідачу рахунок № від 25.01.2019 на оплату вартості послуг у розмірі 30 962,40 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконання умов договору згідно із Актом наданих послуг від 30.06.2020 позивачем були надані відповідачу послуги по опрацюванню дозвільної та проектної документації, необхідної для оформлення контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв`язку з виконанням наступних робіт: Встановлення тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з будівництва рекреаційно-оздоровчого комплексу з благоустроєм території за адресою вул. Квітки Цісик (Гамарника), 34, 36, загальною вартістю 30 962,40 грн.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором в частині оплати вартості послуг не виконав, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 30 962,40 грн.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 15 523,61 грн, інфляційних втрат у сумі 17 821,54 грн, 3% річних у сумі 4 130,30 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

У підтвердження надання послуг за договором № від 25.01.2019 позивач надав Акт наданих послуг від 30.06.2020, який скріплений печатками сторін та підписаний заступником директора Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Мягким О.С. та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» ОСОБА_1

Відповідач факт підписання Акту наданих послуг від 30.06.2020 заперечує, посилаючись на те, що Акт не підписаний керівником відповідача. Надаючи пояснення по суті позовних вимог у відзиві на позов та в запереченнях на відповідь на відзив, відповідач зазначив, що відповідно до установчих документів ТОВ «БПК «Ягуар», рішенням № 20/01/2020 одноособового учасника ТОВ «БПК «Ягуар» від 20.01.2020, ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади директора ТОВ «БПК «Ягуар», при цьому з 20.01.2020 призначено на посаду директора Товариства ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з рішенням одноособового учасника ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР», яке оформлене протоколом № 20/01/2020 від 20.01.2020, ОСОБА_1 звільнено з посади директора товариства з 20.01.2020 та призначено на посаду директора ОСОБА_2 з 21.01.2020.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором товариства з 21.01.2020 значиться ОСОБА_2 як єдиний уповноважений представляти товариство, у тому числі, підписувати договори, тощо; запис про зміну керівника внесений до реєстру 21.01.2020.

Відповідно до статті 88 Цивільного кодексу України у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

Частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом частин 2, 3 статті 65 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Частиною 5 статті 65 Господарського кодексу України визначено, що керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства, юридична особа здійснює діяльність через свої органи, компетенція, порядок створення, функціонування яких визначається установчими документами юридичної особи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з 21.01.2020 ОСОБА_2 перебував на посаді директора ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР».

В матеріалах справи містяться копії договору про надання послуг № від 25.10.2018 та додаткових угод до договору від 10.12.2019, від 02.07.2020, від 19.10.2020, укладених між позивачем та відповідачем, а також акти наданих послуг від 19.11.2018 на суму 46443,60 грн., від 23.12.2019 на суму 19496,40 грн., від 20.10.2020 на суму 11520,60 грн. до договору № від 25.10.2018.

Згідно платіжних доручень №1742 від 19.11.2018 на суму 46443,60 грн., №1736 від 23.12.2019 на суму 19496,40 грн., №54071 від 20.10.2020 на суму 11520,60 грн. відповідачем оплачено позивачу за послуги з опрацювання документації згідно договору № від 25.10.2018 у загальній сумі 77460,60 грн.

Дослідивши зазначені докази, судом першої інстанції вірно встановлено, що договір про надання послуг № від 25.10.2018, додаткову угоду до договору від 10.12.2019 та акти наданих послуг від 19.11.2018, від 23.12.2019 до договору № від 25.10.2018 підписані директором ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» ОСОБА_1 Поряд з тим, у період з 21.01.2020 підписання документів від імені Товариства (додаткові угоди до договору від 02.07.2020, від 19.10.2020, укладених між позивачем та відповідачем, а також акт наданих послуг від 20.10.2020 до договору № від 25.10.2018) відбувалось новим директором ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» - ОСОБА_2

Окрім того, матеріали справи містять контрольну картку №18050085-Об на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з будівництва рекреаційно-оздоровчого комплексу з благоустроєм території за адресою: Оболонський район, вул.Квітки Цісик (Гамарника), 34, 36, замовником вказано ПрАТ «ХК «Київміськбуд», виконавцем робіт - ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ЯГУАР", із заявленим терміном виконання робіт з 26.11.2018 по 26.11.2019.

Вказана контрольна картка №18050085-Об містить штампи Департаменту міського благоустрою з підписами про продовження виконання робіт до 26.06.2020, до 31.08.2020, до 31.12.2020, що узгоджується із продовженням сторонами строків дії договору № від 25.10.2018 відповідно до додаткових угод від 10.12.2019, від 02.07.2020, від 19.10.2020.

Таким чином, позивач був обізнаний про перебування ОСОБА_2 на посаді директора в період підписання Акту наданих послуг від 30.06.2020 до договору № від 25.01.2019.

З огляду на викладене, твердження апелянта про не отримання повідомлення про зміну керівника ТОВ «БПК «Ягуар» відхиляються колегією суддів.

За висновками місцевого господарського суду, з чим погоджується апеляційний суд, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноваження зазначеної особи ОСОБА_1 у Акті наданих послуг від 30.06.2020 на підписання цього акту та прийняття послуг за договором № від 25.01.2019, надання яких позивачем не доведено.

Частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок позивача довести обставини, на які він посилається, визначений у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведених обставин щодо невідповідності наявного у матеріалах справи копії Акту наданих послуг від 30.06.2020 до договору № від 25.01.2019 вимогам первинних документів та враховуючи заперечення відповідача щодо підписання ним вказаного акту, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що копія Акту наданих послуг від 30.06.2020 до договору № від 25.01.2019 не може бути прийнята судом як належний та достатній доказ по справі, оскільки підписаний від імені ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» не уповноваженою на те особою.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що замовник протягом 10-ти днів з моменту підписання договору на підставі рахунку сплачує на розрахунковий рахунок виконавця грошові кошти за надання послуг.

Згідно п.3.4 договору здавання послуг виконавцем та прийняття їх результатів замовником оформлюється Актом наданих послуг, замовник протягом 3-х робочих днів зобов`язаний прийняти надані послуги та підписати Акт, або в той же термін надати виконавцю письмову мотивовану відмову. В разі ненадання у встановлений термін письмової мотивованої відмови від підписання Акту наданих послуг, послуги вважаються наданими належним чином з дотриманням всіх вимог укладеного договору та прийнятими замовником.

Як вбачається з умов договору, п.3.2 передбачає авансування за надання послуг, при цьому, позивач звертається до суду з позовом про стягнення боргу за актом наданих послуг від 30.06.2020 до договору № від 25.01.2019, з огляду на що, судом першої інстанції правомірно досліджено вказаний акт та встановлено, що обсяг та кількість надання послуг та заявлена до стягнення сума заборгованості не підтверджена належними доказами, то покладення обов`язку на відповідача оплати таких послуг, не підтверджених первинними документами, є неправомірним.

З урахуванням вище встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем не надано суду обґрунтованих доказів, що підтверджують факт надання послуг відповідачу за договором № від 25.01.2019, а наявний в матеріалах справи акт, не може вважатися належними, достовірними та допустимими доказом у справі, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» заборгованості за надані послуги у сумі 30 962,40 грн.

Також місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 15 523,61 грн, інфляційних втрат у сумі 17 821,54 грн, 3% річних у сумі 4 130,30 грн., оскільки позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ЯГУАР» пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних є похідними від вимог про стягнення основного боргу, у задоволенні яких судом відмовлено.

Окрім того, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

При застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що у задоволенні зазначених вище позовних вимог судом відмовлено з підстав їх необґрунтованості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності та наслідків її спливу, оскільки позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи, за захистом якого вона звернулась до суду.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 у справі № 910/11424/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 у справі № 910/11424/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

4. Матеріали справи №910/11424/23 повернути до Господарського суду м.Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко