ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4260/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.

представники сторін:

від позивача: Кузьміна І.С., довіреність № 01Др-319-1223 від 26.12.2023 р., адвокат;

представник відповідача в судове засідання не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2023 року у справі № 904/4260/23 (суддя Золотарьова Я.С.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Кам`янське, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості у розмірі 10 691,58 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2023 року відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів у справі № 904/4260/23.

Ухвала мотивована тим, що оригінали всіх документів економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році, які відповідач просить витребувати у позивача, не є належним доказом на підтвердження наявності/відсутності заборгованості у відповідача (споживача) перед AT "Дніпропетровськгаз", оскільки розрахунок позовних вимог здійснений за вже затвердженим тарифом.

Крім того, відповідач не вказує, які є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Дніпроазот", в якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви Акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів, справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно обмежив відповідача в наданні належних та допустимих доказів у справі, якими відповідач мав підтвердити свої заперечення на позовні вимоги позивача, а також ще до вирішення справи фактично надав оцінку доказам у справі.

Так, апелянт наголошує, що однією з підстав для заперечення щодо позовних вимог з боку відповідача є необґрунтований розмір тарифу за розподіл природного газу, встановлений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 року № 2745 на 2022 рік.

З огляду на це скаржник вважає належним підтвердженням (належними доказами) необґрунтованості та неправомірності тарифу за розподіл природного газу, який застосований позивачем для визначення ціни послуг за спірний період, є документи економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році, які і витребував за заявою відповідач.

Апелянт вважає, що документи економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році є необхідними для з`ясування та встановлення ycix обставин справи щодо прав та інтересів відповідача, які відбулися внаслідок протизаконного нарахування позивачем необґрунтованих платежів.

Позивач, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Зазначає, що заявником у заяві про забезпечення доказів не зазначені жодні підстави припускати, що засоби доказування можуть бути втрачені, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, при цьому до заяви про забезпечення доказів заявником не додані і жодні докази наявності таких підстав.

Крім того, заявником не зазначено та не додано до заяви жодних доказів на підтвердження того, що він звертався з вимогами про надання оригіналів або належним чином засвідчених копій документів. Таким чином, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав відмови у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів.

Окремо позивач акцентує увагу на тому, що в межах адміністративного провадження розглядається справа №640/7137/22 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови від 22.12.2021 року №2745.

Отже, позивач стверджує, що виключно в межах адміністративного судочинства може бути вирішено, чи був тариф, затверджений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 року №2745, економічно обґрунтований. Саме в межах адміністративної справи суд буде надавати оцінку документам економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 року для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідач), суддів Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи/оскарження на час надходження скарги, ухвалою суду від 24.10.2023 року здійснено запит матеріалів оскарження ухвали по справі №904/4260/23 із господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

27.10.2023 року матеріали оскарження по справі №904/4260/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2023 року; судове засідання призначено на 10.01.2024 року на 11год.40 хв.; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 10.01.2024 року доводи скарги заперечив з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, в її задоволенні просив відмовити.

Враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим провести розгляд справи за відсутності апелянта.

В судовому засіданні 10.01.2024 року Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроазот" заборгованості за типовим договором розподілу природного газу у розмірі 10 691,58 грн., з яких 10 584,00 грн. - основна заборгованість, 101,49 грн. - пеня, 6,09 грн. - 3 % річних та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань за договором розподілу газу, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання від 01.01.2016 року № 094205L5H8AP016, з оплати послуг за розподіл газу, здійснений у травні 2023 року.

Ухвалою від 14.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду; справу вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи.

04.10.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про забезпечення доказів, в якій останній просить суд здійснити забезпечення доказів шляхом їх витребування у Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", а саме - витребувати оригінали всіх документів економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що вважає невстановленим на даний час тариф на розподіл природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз", а визначений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 року №2745 тариф на 2022 рік необґрунтованим. Вказані докази, на його думку, необхідні для встановлення факту надання послуг позивачем відповідачу у травні 2023 року та визначення дійсної ціни (вартості) цих послуг.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази наявності підстав, визначених приписами ч.1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України, з якими процесуальне законодавство пов`язує задоволення відповідної заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

За приписами ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 9901/845/18, процесуальний механізм забезпечення доказів є не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед способом запобігти їх ймовірної втрати у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Згідно з ч.1 ст.111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

При цьому, вимога, наведена у п.5 ч.1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, прямо кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 110 Кодексу, тобто, доведенню підлягає наявність підстав, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у даній справі є стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроазот" заборгованості за типовим договором розподілу природного газу у розмірі 10 691,58 грн., з яких 10 584,00 грн. - основна заборгованість, 101,49 грн. - пеня, 6,09 грн. - 3 % річних та судовий збір.

Тобто, предметом доказування у даній справі є факт надання позивачем відповідачу послуги з розподілу газу за заявлений у позові період на визначену суму, наявність/відсутність заборгованості відповідача за надані послуги, в разі наявності прострочення у виконанні грошового зобов`язання перевірці підлягає розрахунок заявлених до стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних.

Відтак, позивач має надати докази на підтвердження надання послуги, наявності заборгованості. У свою чергу, відповідач має надати докази на спростування заявлених вимог.

З урахуванням наведеного, оригінали всіх документів економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році не є належним доказом на підтвердження наявності/відсутності заборгованості у відповідача (споживача) перед AT "Дніпропетровськгаз", оскільки розрахунок позовних вимог здійснений за вже затвердженим тарифом.

Таким чином, подання/витребування доказів - оригіналів всіх документів економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг позивача у 2022 році, не є визначальним для даної справи, з урахуванням того, що в межах розгляду господарської справи суд не надає оцінки обґрунтованості встановлення розміру тарифу через відсутність таких повноважень.

Крім того, вказані докази не можуть підтвердити або спростувати наявність/відсутність заборгованості у відповідача перед AT "Дніпропетровськгаз".

Наведеним повністю спростовуються доводи апеляційної скарги.

Враховуючи викладені обставини, судом першої інстанції здійснений правильний висновок щодо відсутності підстав для задоволенні заяви відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 та ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав вірну оцінку доводам відповідача, наявним у справі доказам та дійсним обставинам справи, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на заявника апеляційної скарги і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2023 року у справі № 904/4260/23 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2023 року у справі №904/4260/23 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства "Дніпроазот" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.01.2024 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков