ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про результати розгляду заяви конкурсного кредитора

про грошові вимоги до банкрута у справі про неплатоспроможність

15.01.2024м. ДніпроСправа № 904/5600/23
за заявою ОСОБА_1 , м. Дніпро

до боржника ОСОБА_2 , м. Дніпро

про визнання грошових вимог

Суддя Мартинюк С.В.

за участю секретаря судового засідання Рибалка Г.Д.

Представники:

Арбітражний керуючий Макаренко В.А.

Інші учасники провадження по справі у судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2023 прийнято до розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Призначено підготовче засідання суду на 13.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 . Введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 . Призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Макаренко Володимира Анатолійовича. Призначено попереднє засідання суду на 15.01.2024 о 10:00 год.

14.11.2023 на офіційному веб-сайті Верховного Суду в мережі Інтернет Господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , №71841.

30.11.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 150 000, 00 грн. та судового збору у розмірі 5 368, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 прийнято заяву ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_2 про визнання грошових вимог у розмірі 150 000, 00 грн. та судового збору у розмірі 5 368, 00 грн. по справі про банкрутство №904/5600/23 до розгляду в попередньому судовому засіданні на 15.01.2024.

03.01.2024 через систему "Електронний суд" від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшов звіт про розгляд заявлених грошових вимог.

12.01.2024 через систему "Електронний суд" від представника боржника надійшла заява про визнання заявлених грошових вимог до боржника.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

05.02.2023 між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір позики, відповідно до якого Позикодавець передає у Власність Позичальника грошові кошти у розмірі 150 000, 00 грн.

На підтвердження укладення договору та факту отримання грошових коштів в розмірі 150000,00 грн. ОСОБА_2 05.02.2023 було складено та передано розписку Позикодавцю.

У наданій Позичальником розписці, останній зобов`язався повернути суму позики в розмыры 150 000, 00 грн. до 01.08.2023.

Проте, всупереч покладеним обов`язкам ОСОБА_2 не виконав своє зобов`язання та не повернув ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 150 000, 00 грн.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає заявлені грошові вимоги в частині стягнення відсотків за користування позикою правомірними та такими, що підлягають стягненню.

Вимоги ОСОБА_1 є конкурсними, оскільки заборгованість виникла до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

За змістом частини 4 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються за рахунок коштів від продажу майна боржника після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Зазначені вимоги є конкурсними, оскільки виникли до дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошові вимоги ОСОБА_1 залишаються повністю неоплаченими збоку Боржника.

З огляду на обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 , яка подана до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з грошовими вимогами до ОСОБА_2 на суму 150 000, 00 грн. та судового збору на суму 5 368, 00 грн., яка підлягає погашенню у наступному порядку:

- 2 черга - 150 000, 00 грн. (заборгованість);

- позачергово - 5 368, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору).

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кредитором ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на суму 150 000, 00 грн. (заборгованість) грн. (заборгованість) - 2 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 5 368, 00 грн. (судовий збір) - позачергове задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили 15.01.2024 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали складено 16.01.2024.

Суддя С.В. Мартинюк