ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа№ 910/5383/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 року

у справі №910/5383/22 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 34 727,13 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (далі - позивач, ПІІ «Амік Україна») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, АТ «Українська залізниця») про стягнення неустойки за порушення строку доставки вантажу в розмірі 34 727,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачем, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 про надання послуг від 12.02.2018, не було дотримано строків доставки вантажу, прийнятого до перевезення за залізничною накладною № 0402440 від 14.10.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі №910/5383/22 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" неустойку за порушення строків доставки вантажу у розмірі 34 727,13 грн та 2 481,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, посилаючись на статті 45, 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, зазначив, що відповідачем було допущено прострочення поставки вантажу, що підтверджується залізничною накладною № 0402440 від 14.10.2021 та нараховано штраф у розмірі 34 727,13 грн. Відповідачем не надано доказів сплати на користь позивача заявленого до стягнення штрафу. При цьому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки, оскільки спірні правовідносини мали місце до введення на території України воєнного стану та перевезення вантажу відбувалось по території України, яка не відносилась до тимчасово непідконтрольних територій або до територій на яких проводилися активні бойові дії, а також відповідач не був позбавлений права врегулювати спір у досудовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції застосовано невірний розрахунок неустойки. Вказує, що строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «строк доставки вантажу», є нормативним, а фактичний термін доставки є загальним строком доставки.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про зменшення розміру неустойки. Судом не враховано, що в Україні введено воєнний стан і відповідач виконує безкоштовні евакуаційні рейси, перевезення військових та гуманітарних вантажів, тоді як інфраструктура зазнає постійних обстрілів та ракетних ударів з боку російської федерації.

При цьому, апелянт наголосив, що в аспекті права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи майновий стан відповідача, зважаючи на те, що порушення зобов`язання зі сторони відповідача не завдало збитків позивачеві наявні обставини, які в силу приписів ст. 233 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України є достатніми підставами для зменшення розміру штрафу, заявленого позивачем до стягнення з відповідача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

15.11.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Крім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, зокрема, що відповідач не вірно трактує положення ст.ст. 24, 25 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі-УМВС) про те, що строк доставки вантажу, обчислений відповідно до ст.24 «строк доставки вантажу», є нормативним, а фактичний термін доставки є «загальним строком доставки», оскільки у такому випадку збільшення прострочення строку доставки буде зменшувати штрафну санкцію, що протирічить завданню застосування таких санкцій до боржника, а саме стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань.

Також позивач вказує, що відповідач лише посилається на належне виконання зобов`язань за договором, а також військову агресію російської федерації проти України, внаслідок якої було зруйноване та пошкоджене майно, відповідача, значно знижено обсяги та прибутковість від перевезень тощо. Проте, на підтвердження наявності підстав для зменшення штрафних санкцій відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів і не довів винятковості обставин. При цьому вказав, що порушення вчинене відповідачем у жовтні 2021 року, тобто до початку військової агресії.

Крім того, позивач звертає увагу, що неустойка розрахована на підставі та відповідно до норм міжнародного законодавства. УМВС не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваної неустойки (у разі її правомірного нарахування).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2023 року для розгляду даної апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А. Г., судді: Сулім В.В ., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5383/22.

09.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5383/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі №910/5383/22 залишено без руху. Встановлено строк для подання доказів про сплату судового збору у розмірі 3 721,50 грн.

31.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано оригінал платіжної інструкції № 672531 від 24.10.2023 на суму 3 721,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі №910/5383/22. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету позивача та відповідача і закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2018 між ПІІ «АМІК Україна» (далі - замовник) та АТ «Українська залізниця» (далі - перевізник) було укладено договір № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 про надання послуг (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого, предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

28.05.2020 між ПІІ «АМІК Україна» (далі - замовник) та АТ «Українська залізниця» (далі - перевізник) було укладено додаткову угоду від про припинення (розірвання) договору про надання послуг від 12.02.2018 № 08906/ЦТЛ-2018/18/158.

14.10.2021 між ПІІ «АМІК Україна» та АТ «Українська залізниця» було укладено договір міжнародного перевезення, що підтверджується накладною № 0402440, за якою перевізник взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Буганяй Литовської залізниці вантаж до станції призначення Кременець Львівської залізниці.

Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Литви, а електронна - на території України.

Як вбачається з графи 22 накладної, вантаж був відправлений зі станції Буганяй Литовської залізниці до прикордонної з Білорусією станції - Стасилос Литовської залізниці.

Загальна відстань по території Литви 343 км. Час перебування вантажу на території Литви - 1 (одна) доба, що підтверджується штампом Литовської станції Стасилос з датою - 15.10.2021 у графі 34 накладної «Відмітки о прослідуванні прикордонних станцій».

Відповідно до вищезазначеної графи 22 та 34 накладної, Білорусь отримала вантаж на Беняконе Білоруської залізниці 15.10.2021, що підтверджується відповідним штампом у графі 34 накладної «Відмітки о прослідуванні прикордонних станцій».

Загальна відстань по території Білорусії 319 км. Час перебування вантажу на території Білорусії - 1 (одна) доба, що підтверджується штампом білоруської станції Горинь з датою - 16.10.2021 у графі 34 накладної «Відмітки о прослідуванні прикордонних станцій».

Відповідно до графи 38 електронної накладної, загальна відстань по території України 234 км. Позивач отримав повідомлення про прибуття вантажу на станцію призначення Кременець Львівської залізниці 28.10.2021, що підтверджується відміткою у графі 35 електронної накладної «Повідомлення про прибуття вантажу».

Таким чином, час перебування вантажу на території України складає 12 діб.

Відповідно до графи 32 «Подовження строку доставки» накладної, вантаж був затриманий на 3 доби, тобто строк доставки вантажу подовжено на 3 доби.

Враховуючи вищезазначене, фактичний строк доставки вантажу становить 14 діб, а загальна відстань 896 км.

Відповідно до параграфа 2 статті 24 УМВС, строк доставки вантажу розраховується як одна доба на кожні розпочаті 200 км і в спірному випадку строк доставки вантажу не повинен перевищувати 9 діб відповідно до УМВС.

Таким чином, як зазначав позивач у позовній заяві, фактичний строк доставки вантажу становить 14 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен був перевищувати 9 діб, в результаті чого відповідач прострочив доставку вантажу на 5 діб.

Посилаючись на допущення відповідачем порушення строку доставки вантажу, позивач, на підставі норм УМВС та положень Статуту залізниць України, нарахував відповідачу неустойку, у зв`язку з чим, ПІІ «Амік Україна» звернулось до АТ «Українська залізниця» з претензією № 2375 від 29.11.2021 про сплату неустойки за перевищення строку доставки вантажу на суму 34 727,13 грн, що підтверджується списком « 141/29.11.21» згрупованих відправлень ф. 103А, описом вкладення у цінний лист № 265 та фіскальним чеком від 29.11.2021, копії яких надані в матеріали справи.

Вказана претензія була отримана АТ «Українська залізниця» 03.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 265, однак залишена відповідачем без уваги та належного виконання, що і стало підставою звернення позивача з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України та ч. 2 ст. 307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно зі ст. 4 Статуту залізниць перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу та вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні сполучення.

У відповідності до пунктів 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

За приписами ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, є частиною національного цивільного законодавства України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (УМВС), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів та згідно якої здійснюється перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному вантажному між станціями у внутрішньому залізничному сполученні країн, залізниці яких приймають участь в даній Угоді, за накладними, передбаченими даною Угодою.

Згідно з параграфом 1 статті 3 Угода про міжнародні вантажні сполучення встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізничо - поромному сполученні (Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Відповідно до параграфу 1 ст. 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Умовами статті 24 Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

За положенням ст. 23 Статуту залізниць України дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу у розпорядження одержувача (пункт 7 статті 24 УМВС).

Судом першої інстанції встановлено, що факт наявності між сторонами спірних правовідносин підтверджується накладною № 0402440, за якою перевізник взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Буганяй Литовської залізниці вантаж до станції призначення Кременець Львівської залізниці. Фактичний строк доставки вантажу за спірною накладною становить 14 діб, а загальна відстань 896 км.

Відповідно до параграфа 2 статті 24 УМВС, строк доставки вантажу розраховується як одна доба на кожні розпочаті 200 км і в спірному випадку строк доставки вантажу не повинен перевищувати 9 діб відповідно до УМВС.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, фактичний строк доставки вантажу за накладною № 0402440 становив 14 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен був перевищувати 9 діб, в результаті чого, відповідач прострочив доставку вантажу на 5 (п`ять) діб.

У відзиві на позовну заяву відповідач також вказує на прострочення доставки вантажу на 5 (п`ять) діб.

Згідно зі ст.37 УМВС перевізник несе відповідальність перед відправником або отримувачем, що витікає виключно з договору перевезення, в порядку і межах, встановлених цією Угодою. Перевізник несе відповідальність за перевищення строку доставки вантажу.

Відповідно до параграфу1 ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до ст. 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

У параграфі 2 статті 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлено, що розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Враховуючи перевищення терміну доставки вантажу на 5 діб, відношення перевищення терміну доставки (5 діб) до загального терміну доставки (9 діб) складає 5/9=0,56.

Відсоток провізної плати відповідно до параграфу 2 статті 45 УМВС, який визначається як розмір неустойки за прострочення доставки, становить 30%, провізна плата згідно із відомостями у накладній складає 115 757,10 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначений позивачем розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу в сумі 34 727,13 грн (115 757,10 грн * 30%) відповідає наведеним вище нормам та є правомірним.

При цьому, судом вірно враховано, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було підтверджено обґрунтованість розміру неустойки, що був розрахований позивачем.

Водночас, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на невірне визначення позивачем «величини перевищення строку доставки у десятих від загального строку доставки», фактично ніяким чином не спростовують обґрунтованості застосованої заявником розміру неустойки за перевищення терміну доставки вантажу.

Відповідно до параграфу 3 статті 41 УМВС, тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем не доведено відсутність його вини у перевищенні терміну доставки вантажу за залізничною накладною № 0402440 від 14.10.2021.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки за несвоєчасну доставку вантажу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому, відповідно до приписів законодавства, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що зменшення розміру неустойки до нуля, не є зменшенням за своєю правовою природою, а фактично є звільненням від відповідальності, що не узгоджується із повноваженнями суду.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача розміру неустойки, яка підлягає стягненню, колегія суддів, виходячи із загальних засад, встановлених у статтею 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності.

Так, спірні правовідносини мали місце до введення на території України воєнного стану та перевезення вантажу відбувалося по території України яка не відносилась до тимчасово непідконтрольних територій або до територій на яких проводилися активні бойові дії та відповідач не був позбавлений прав і можливостей врегулювати спір у досудовому порядку шляхом надання відповіді на претензію або сплати заборгованості.

З системного аналізу наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованої відмові у клопотанні про зменшення розміру неустойки не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються.

Таким чином, оскільки факт затримки доставки вантажу залізницею підтверджується матеріалами справи, а відповідачем вказані обставини не спростовані, суд першої інстанції, зважаючи на порушення відповідачем правил перевезення вантажу та УМВС, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача неустойки за перевищення строку доставки вантажу в сумі 34 727,13 грн.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункуту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі №910/5383/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/5383/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі №910/5383/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі №910/5383/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта .

4.Матеріали справи №910/5383/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко