ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 Справа № 914/3419/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни ГОРЕЦЬКОЇ, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу

позовні матеріали: Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір сталевих рішень»,

про стягнення заборгованості за договором поставки,

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір сталевих рішень» про стягнення заборгованості за договором поставки.

Ухвалою від 22.11.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні неналежним виконанням умов договору поставки № 1108-23 від 11.08.2023 та специфікації №1 від 11.08.2023, у зв`язку з чим підлягає поверненню авансовий платіж 158 779,24 грн, а стягненню підлягає пеня 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення в розмірі 5 897,51 грн.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи. Представника відповідача адвокату Тихоходу Миколі Миколайовичу долучено до електронного суду та надано доступ до електронної справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

11.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Овостар» (далі Позивач, Покупець або ТОВ «Овостар») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Простір сталевих рішень» (далі Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки №1108-23 (далі Договір) та Специфікація № 1 від 11.08.2023 до Договору (далі - Специфікація).

Відповідно до Специфікації, Сторони погодили поставку товару:

- гальмуючі перегородки з нержавіючої сталі;

- перила на автоцистерну односторонні з нержавіючої сталі.

У вартість виробу включено вартість встановлення виробу у погоджену автоцистерну. Загальна вартість товару за Специфікацією становить 226 827,48 з ПДВ. Розмір авансу для початку виконання робіт становить 70 % вартості виробу. Термін виготовлення та поставки виробу становить 30 календарних днів з моменту виконання усіх наступних умов: підписання договору, проведення оплати авансового платежу на розрахунковий рахунок Постачальника. Повна оплата у розмірі 30% вартості виробу проводиться протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами видаткових накладних на отримані вироди та належного оформлення і реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

29.08.2023 Покупцем здійснено оплату авансового платежу в сумі 158 779,24 грн на розрахунковий рахунок Постачальника, згідно з платіжною інструкцією № від 29.08.2023.

28.09.2023 строк поставки та встановлення виробу закінчився, доказів виконання договору відповідач не представив.

23.10.2023 ТОВ «Овостар» направлено Відповідачу претензію № OV-23/10/23-1090 від 23.10.23 (надалі Претензія) з повідомленням про відмову від прийняття виконання зобов`язання з поставки товару за Специфікацією та вимогою повернути авансовий платіж в сумі 158 779,24 грн не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати претензії, на поточний рахунок ТОВ «Овостар».

Згідно з пунктом 5.2 Договору, у разі прострочення поставки Товару у визначений цим Договором строк Постачальник сплачує Покупцю пеню, обчислювану від вартості непоставленого в строк Товару в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

11.08.2023 між сторонами у справі укладено договір поставки № 1108-23 та Специфікацію №1 до договору поставки.

На виконання умов договору 29.08.2023 позивач сплатив відповідачу 158 779,24 грн, що складає 70% вартості виробу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи встановлений у Специфікації строк виготовлення та поставки виробу в 30 днів відповідач мав поставити позивачу товар до 28.09.2023 включно.

Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Ні доказів поставки товару, ні доказів повернення авансу позивачу матеріли справи не містять.

Враховуючи викладене, позивач правомірно заявив до стягнення 158 779,24 грн авансу, який підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з пунктом 5.2 Договору, у разі прострочення поставки Товару у визначений цим Договором строк Постачальник сплачує Покупцю пеню, обчислювану від вартості непоставленого в строк Товару в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення.

Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання (ч.3 статті 193 Господарського кодексу України).

На підставі зазначеного, Позивачем нараховано пеню в сумі 5 897,51 грн, на підставі пункту 5.2 Договору за період з дати закінчення строку виконання зобов`язанні з поставки та встановлення виробу 28.09.2023 по дату направлення Відповідачу претензії 24.10.2023, виходячи з вартості непоставленої продукції, що складає 226 827,48 грн.

Однак при розрахунку позивач допустився помилки, оскільки останній день виконання зобов`язання 28.09.2023, то розрахунок повинен проводитись з 29.09.2023, тобто за 25 днів невиконання зообовязання. Суд перерахував розмір пені та встановив, що стягненню підлягає 5 670,69 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з встановленими фактичними обставинами справи та враховуючи положення норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають підлягаю частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 185, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІР СТАЛЕВИХ РІШЕНЬ» (79017, Львівська обл., місто Львів, вул. Левицького К., будинок 93А, квартира 8, ідентифікаційний код 43760102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВОСТАР" (08635, Київська область, Фастівський район, село Крушинка, вул. Колгоспна, буд. 11, ідентифікаційний код 32086437), грошові кошти у розмірі 158 779,24 грн авансового платежу, 5 670,69 грн пені та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Суддя Горецька З.В.