ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.01.2024м. СумиСправа № 920/1092/22
Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В., розглянувши матеріали справи № 920/1092/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Сіті Оіл ЛТД (40030, м. Суми, вул. Петропавлівська, 86; ід. код 43339974),

учасники справи:

кредиторів: ТОВ Альбіленд Інвест - Жмакін С.А.; ПАТ Укртатнафта (в режимі відеоконференції) Коломієць О.О.;

ліквідатор: Удовенко Р.П.;

ОСОБА_1 адвокат Цуканов В.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 10.01.2023 суд постановив відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Сіті Оіл ЛТД, ввести процедуру розпорядження майном боржника, призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Удовенка Р.П.

Постановою суду від 08.06.2023 боржника визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Удовенка Р.П.

23.10.2023 до суду надійшло клопотання представника ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта, в якому просить суд відсторонити арбітражного керуючого Удовенка Романа Петровича від виконання повноважень ліквідатора у справі № 920/1092/22 про банкрутство ТОВ Сіті Оіл ЛТД та призначити нового ліквідатора із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

Ухвалою від 25.10.2023 суд призначив розгляд клопотання в судове засідання на 14.11.2023.

Ухвалою від 20.11.2023 суд постановив призначити розгляд клопотання представника ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про відсторонення арбітражного керуючого Удовенка Р.П. від виконання повноважень ліквідатора у справі № 920/1092/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Сіті Оіл ЛТД в судове засідання на 07.12.2023.

29.11.2023 до суду надійшла заява ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про покладення солідарної відповідальності на керівника, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта 12899628,03 грн заборгованості за зобов`язаннями ТОВ Сіті Оіл ЛТД.

В обгрунтування заяви, заявник посилається на те, що невиконання керівником боржника вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника та має наслідки прийняття неплатоспроможним боржником додаткових боргових зобов`язань.

Ухвалою від 01.12.2023 розгляд заяви ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про покладення солідарної відповідальності на керівника у справі № 920/1092/22 суд призначив у судове засідання на 07.12.2023.

06.12.2023 ліквідатор подав до суду, для долучення до матеріалів справи, протокол зборів комітету кредиторів від 05.12.2023, поточний звіт ліквідатора, звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат.

06.12.2023 ліквідатор надав суду пояснення на заяву ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про покладення солідарної відповідальності на керівника, в яких просить суд у задоволенні заяви відмовити, зазначивши про те, що правочини ТОВ Сіті Оіл ЛТД, які, з огляду на положення ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, можна визначити як фраудаторні, тобто вчинені на шкоду кредиторам не встановлено, ознак доведення до банкрутства, фіктивного банкрутства, незаконних дій у разі банкрутства, приховуваного банкрутства не виявлено, а отже відсутні підстави для ініціювання покладення відповідальності на керівництво боржника.

06.12.2023 до суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на заяву ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про покладення солідарної відповідальності на керівника, в яких просить суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає її необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Ухвалою від 07.12.2023 суд постановив відкласти розгляд справи в судове засідання на 11.01.2024.

25.12.2023 до суду надійшли додаткові пояснення представника ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», в яких зазначає, що ліквідатором не було проведено аналіз договору про надання фінансової допомоги № СІ-06-01 від 06.01.2021, в рамках якого було виведено 65208100,00 грн з підприємства, яке на протязі 2020-2022 років було збитковим, не було зазначено, яким чином дана операція вплинула на фінансовий стан та платоспроможність боржника, можливість здійснення розрахунків з кредиторами; не було вчинено жодних дій щодо повернення зазначених коштів. Крім того, згідно довідки про склад дебіторської заборгованості станом на 24.11.2021, наданої колишнім директором ОСОБА_1 , ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» уклало з ТОВ «Ексон Оіл» (директором та засновником є ОСОБА_1 ) договір купівлі-продажу нафтопродуктів № СІ-12/05 від 12.05.2021. Тобто боржником був укладений договір із заінтересованою особою, факт про який повинен був відображатися арбітражним керуючим в інформації про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство. На думку заявника, ліквідатором не вчинено жодних дій щодо визнання договору купівлі-продажу нафтопродуктів № СІ-12/05 від 12.05.2021 недійсним на підставі ч. 2 ст. 42 КУзПБ з метою повернення майна та грошових коштів для формування ліквідаційної маси.

27.12.2023 до суду надійшли додаткові пояснення представника ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», в яких просить суд задовольнити заяву кредитора про покладення на директора ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» ОСОБА_1 солідарної відповідальності та стягнути з останнього 12899628,03 грн заборгованості за зобов`язаннями боржника, зазначивши про те, що директором, в рамках договору про надання фінансової допомоги № СІ-060-01 від 06.01.2021, було виведено з підприємства 42448100,00 грн, що стало наслідком неплатоспроможності боржника.

03.01.2024 до суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на додаткові пояснення до заяви ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про покладення солідарної відповідальності на керівника, в яких просить суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає наведені обставини такими, що не відповідають дійсності.

04.01.2024 ліквідатор подав до суду заперечення на додаткові пояснення ПАТ «Укртатнафта», в яких просить суд у задоволенні клопотання ПАТ «Укртатнафта» відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю.

Клопотання ПАТ Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта про відсторонення арбітражного керуючого Удовенка Р.П. від виконання повноважень ліквідатора обґрунтоване неналежним, на думку заявника, виконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків ліквідатора банкрута.

Заявник у клопотанні зазначив, що з моменту визнання судом вимог кредитора та по теперішній час ПАТ «Укртатнафта» не отримувало від арбітражного керуючого звітів про його діяльність, арбітражним керуючим не було виконано вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та позбавлено конкурсного кредитора можливості отримати інформацію про фінансово-господарський стан боржника, не було порушено питання перед судом щодо солідарної відповідальності органів управління боржника, не вжито жодних заходів щодо притягнення до субсидіарної відповідальності керівника та одночасно засновника ТОВ «Сіті Оіл ЛТД». Ліквідатором не було проведено аналіз договору про надання фінансової допомоги № СІ-06-01 від 06.01.2021, в рамках якого було виведено 65208100,00 грн з підприємства, яке на протязі 2020-2022 років було збитковим, не було зазначено, яким чином дана операція вплинула на фінансовий стан та платоспроможність боржника, можливість здійснення розрахунків з кредиторами; не було вчинено жодних дій щодо повернення зазначених коштів; ліквідатором не вчинено жодних дій щодо визнання договору купівлі-продажу нафтопродуктів № СІ-12/05 від 12.05.2021 недійсним на підставі ч. 2 ст. 42 КУзПБ з метою повернення майна та грошових коштів для формування ліквідаційної маси.

В обгрунтування своїх заперечень на клопотання про відсторонення його від виконання повноважень ліквідатора та про покладення солідарної відповідальності на керівника арбітражний керуючий Удовенко Р.П. вказує наступне.

Щодо адвокатських запитів ПАТ «Укртатнафта» ліквідатор зазначає, що листом від 03.07.2023 № 02-01/402 ним надано ПАТ «Укртатнафта» запитувану інформацію та документи. Листом від 07.08.2023 № 02-01/598 заявника повідомлено про те, що адвокатський запит подано без документів, що підтверджують повноваження адвоката Коломієць О.О. на представництво інтересів ПАТ «Укртатнафта», окрім як у Господарському суді Сумської області. Жодних інших адвокатських запитів на адресу ліквідатора не надходило.

Щодо отримання кредиторами інформації про хід ліквідаційної процедури арбітражний керуючий зазначив, що чинні положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають певний порядок отримання кредиторами інформації про хід провадження у справі про банкрутство боржника. Одним із способів взаємодії кредиторів банкрута з ліквідатором у ході проведення ліквідаційної процедури боржника є участь кредиторів у засіданнях комітету кредиторів банкрута, організованих ліквідатором.

Щодо неподання інформації ліквідатором повідомлено про те, що ним під час виконання покладених на нього обов`язків регулярно проводяться збори комітету кредиторів ТОВ «Сіті Оіл ЛТД», де він в повному обсязі інформує комітет щодо проведеної роботи у справі про банкрутство.

Так, зокрема, ліквідатором було проведено наступні збори кредиторів, на яких ліквідатором надавалась інформація щодо його діяльності, а саме: 26.05.2023 (на це засідання представник ПАТ «Укртатнафта» не з`явився), 09.08.2023 (представник ПАТ «Укртатнафта» не з`явився), 06.10.2023 (на засідання представник ПАТ «Укртатнафта» не з`явився).

З наданих ліквідатором документів свідчить, що протягом засідань комітету кредиторів, які було організовано та проведено ліквідатором з травня 2023, кредитор ПАТ «Укртатнафта», на засідання не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Отже, враховуючи вищезазначене, вбачається, що твердження заявника, щодо неподання ліквідатором інформації про його діяльність, спростовуються фактичними обставинами справи, наявними у матеріалах справи про банкрутство ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» документами, а також наданими ліквідатором поясненнями.

Щодо притягнення винних осіб до відповідальності солідарної/субсидіарної, арбітражний керуючий зазначив, що на виконання норм ст. 43 КУзПБ арбітражний керуючий, виконуючи повноваження розпорядника майна, організував проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, у якому, серед іншого, встановлено відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства. Виконуючи повноваження ліквідатора, арбітражним керуючим Удовенком Р.П. організовано проведення аналізу проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника з метою виявлення наявності або відсутності ознак неплатоспроможності, фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності та варіанти шляхів виходу з кризового стану, про що складено звіт від 14.08.2023. Окрім того, з метою поглибленого аналізу правочинів банкрута, вчинених у підозрілий період ліквідатором організовано проведення аналізу фінансово-господарського стану, про що виконавцем послуг складено звіт за договором від 20.08.2023. Оскільки за результатами проведеного аналізу відсутні ознаки доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство відсутні підстави для притягнення винних осіб до відповідальності (субсидіарної) у цій справі. Станом на дату, яку заявник вважає початком виникнення загрози неплатоспроможності (кінець 2021 року) та початком обліку місячного строку для керівника на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку із загрозою неплатоспроможності розмір всіх активів боржника переважав над сумарним розміром грошових зобов`язань, строк виконання яких настав, що виключає можливість стверджувати про наявність загрози неплатоспроможності та виключає вжиття керівником дій, передбачених положеннями ч. 6 ст. 34 КУзПБ, а отже і відповідальність керівника за невжиття таких дій.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заяви ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про відсторонення арбітражного керуючого Удовенка Р.П. від виконання повноважень ліквідатора та про покладення солідарної відповідальності на керівника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності (ч. 1 ст. 10 КУзПБ). Вимоги до арбітражного керуючого визначені положеннями статті 11 Кодексу.

Згідно з ч.3 ст. 12 Кодексу під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За змістом статті 61 КУзПб ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута, складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною другою статті 61 КУзПБ передбачено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Поряд з цим, оскільки частина друга статті 61 КУзПБ не визначає ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на винних осіб, саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості перед кредиторами та сукупності правочинів, інших юридичних дій, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника дозволить ліквідатору банкрута виявити ознаки доведення до банкрутства у діях засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника.

При цьому з`ясування усіх необхідних обставин для вирішення питання щодо покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є невід`ємним критерієм дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора в ліквідаційній процедурі (пункт 8.2. Постанови Верховного Суду від 31.01.2023 у cправі №904/1334/18).

Таким чином, господарський суд має перевірити повноту та обґрунтованість здійсненого арбітражним керуючим аналізу фінансового-господарського стану боржника, серед іншого, на предмет наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності та інших незаконних дій у разі банкрутства.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2023 арбітражний керуючий Удовенко Р.П. надав господарському суду звіт про аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на товарних ринках боржника з відповідними дослідженнями та висновками проведення такого аналізу та наведенням детального опису відповідних відомостей стосовно боржника.

З наявного в матеріалах справи поточного звіту ліквідатора вбачається, що ліквідатором формуються та аналізуються документи банкрута з метою проведення поглибленого аналізу фінансово-господарської діяльності банкрута та аналізу правочинів банкрута. Ліквідатором було замовлено проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на товарних ринках ТОВ «Сіті Оіл ЛТД». За результатами проведених фінансових висновків ознак доведення до банкрутства чи фіктивного банкрутства у діях колишнього керівництва боржника виявлено не було.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 34 КУзПБ законодавець встановлює умови, за яких у боржника виникає обов`язок звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, а саме: боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.

Для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника необхідним є доведення заявником та встановлення судом сукупності таких умов - юридичних фактів:

- порушення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КузПБ місячного строку на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- наявності у боржника протягом цього строку та/або більше ознак загрози неплатоспроможності.

Обов`язок керівника щодо звернення до суду із заявою про банкрутство виникає у момент, коли добросовісний та сумлінний керівник, який перебуває у подібних обставинах, у рамках стандартної управлінської практики, враховуючи масштаб діяльності боржника, мав об`єктивно визначити наявність факту загрози неплатоспроможності останнього.

Частиною 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено презумпцію вини керівника боржника у недотриманні ним обов`язку, визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 1, 3, 6 ст. 13 ЦК України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Невиконання керівником вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.

Така поведінка керівника боржника має наслідком нерозумне та недобросовісне прийняття неплатоспроможним боржником додаткових боргових зобов`язань за умов, коли не можуть бути виконані існуючі, свідому неможливість задоволення боржником вимог нових кредиторів від яких були приховані дійсні факти, і як наслідок виникнення збитків в цих кредиторів введених в оману щодо стану платоспроможності боржника.

Керівник боржника як особа, що притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію, має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ.

Якщо керівник боржника доведе, що виникнення обставин визначених абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ не свідчило про стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, то такий керівник з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.

Загроза неплатоспроможності відповідно до КУзПБ настає у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Отже, умовами/складовими для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною 6 статті 34 КУзПБ) наявність, в свою чергу, таких юридичних фактів:

- існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);

- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

У матеріалах справи знаходиться Фінансовий звіт ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» за 2021 рік, за показниками якого активи ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» є більшими ніж вимог кредиторів строк виконання яких настав.

Вказаний звіт свідчить про те, що коефіцієнт співвідношення дебіторської та кредиторської заборгованості (71775500,00 грн/14510948,03 грн) знаходиться в межах нормативного, тому, посилаючись на висновки звіту, колишній керівник боржника правомірно вважає підтвердженим той факт, що у нього, як у керівника ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» протягом 2021 року не було підстав для звернення до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Сіті Оіл ЛТД».

Отже, суд критично відноситься до твердження заявника, що керівником боржника Котиком Олександром Васильовичем порушено норми ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та в місячний строк не прийнято рішення щодо звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Натомість колишній керівник боржника довів належними та допустимими доказами, що вартість активів боржника, у вигляді дебіторської заборгованості, значно перевищує суму заборгованості перед наведеними заявником простроченими кредиторами, тобто на визначену заявником дату у ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» було достатньо активів щоб провести розрахунок з кредиторами, що свідчить про відсутність у боржника стану загрози неплатоспроможності.

У додаткових письмових поясненнях заявник зазначає про виведення директором з підприємства 42448100,00 грн, що стало наслідком неплатоспроможності боржника.

Котик О.В. та ліквідатор у запереченнях на додаткові пояснення заявника проти заявлених вимог заперечили та пояснили, що 06.01.2021 між ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» та ТОВ «Лівайн Торг» був укладений договір про надання фінансової допомоги № СІ-06-01, відповідно до умов якого ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» надало фінансову допомогу ТОВ «Лівайн Торг» на загальну суму 63989888,18 грн. Ліквідатором отримано банківські виписки по рахункам ТОВ «Сіті Оіл ЛТД», які долучені до матеріалів справи, було проаналізовано їх та перевірено рух коштів. У результаті чого було встановлено, що дебіторська заборгованість ТОВ «Лівайн Торг» перед ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» не обліковується, оскільки надана фінансова допомога в сумі 63989888,18 грн була повернута ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» у повному розмірі, що підтверджується банківськими виписками.

На підставі вище зазначеного спростовуються твердження ПАТ «Укртатнафта» щодо не відображення ліквідатором у звітах дебіторської заборгованості в сумі 42448100,00 грн та виведення директором коштів з підприємства.

Згідно статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Варто відзначити, що доводи ПАТ «Укртатнафта», які зазначені у клопотанні про відсторонення арбітражного керуючого Удовенка Р.П. від виконання повноважень ліквідатора та у заяві про покладення солідарної відповідальності на керівника, не знайшли свого підтвердження, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання та заяви ПАТ «Укртатнафта».

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити ПАТ «Укртатнафта» у задоволенні клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Удовенка Р.П. від виконання повноважень ліквідатора та заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника

Щодо інших аргументів заявника, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в судовому рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 28 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про відсторонення арбітражного керуючого Удовенка Р.П. від виконання повноважень ліквідатора у справі № 920/1092/22 про банкрутство ТОВ «Сіті Оіл ЛТД» відмовити.

2. У задоволенні заяви ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про покладення солідарної відповідальності на керівника відмовити.

3. Копію ухвали надіслати кредиторам, ліквідатору, Котику О.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтями 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.01.2024.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: htps://court.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.В. Яковенко