ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" січня 2024 р. Справа № 911/95/24

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрорось»

до Фермерського господарства «Залісся»

про стягнення 402 710, 76 грн

установив:

08.01.2024 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрорось» (далі ТОВ «Агрорось»/позивач) подало позовну заяву до Фермерського господарства «Залісся» (далі ФГ «Залісся»/відповідач) про стягнення 402 710, 76 грн, з яких: 259 306, 47 грн заборгованості, 96 901, 28 грн пені, 46 503, 01 грн 24% річних.

Вказані вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору поставки № 23/23-КВ від 15.02.2023 в частині обов`язку з повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Дослідивши матеріали позовної заяви ТОВ «Агрорось», суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

Згідно із пп. 2, 3, 4, 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема:

- відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Однак, всупереч наведеним процесуальним приписам, позовна заява ТОВ «Агрорось» не містить відомостей, якому способу (способам) захисту прав або інтересів позивача відповідають заявлені позовні вимоги.

Крім того, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позивачем у позовній заяві не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в сторін.

Поряд з тим в абз. 2 стр. 7 тексту позовної заяви ТОВ «Агрорось» вказано, що 24% річних від суми заборгованості станом на день остаточного розрахунку становить 46 503, 01 грн (3 261,15 + 33 241, 86).

Однак суд звертає увагу позивача на тому, що він визначив ціну позову в розмірі 402 710, 76 грн, водночас здійснивши арифметичні дії з додавання сум заборгованості, пені та 24% річних (52 000, 00 (сума боргу) + 27 627, 40 (пеня) + 13 261, 15 (24%) + 207 306, 47 (сума боргу) + 69 253, 88 (пеня) + 33 241, 86 (24%)), вказаних у доданому до позовної заяви розрахунку, загальна сума складає 402 690, 76 грн, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України щодо зазначення у позові обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються.

З огляду на вказане, суд звертає увагу позивача на те, що:

- зазначені норми процесуального права покладають на нього обов`язок надати не просто розрахунок сум, що стягуються/оспорюються, а саме обґрунтувати його, тобто навести підстави визначення/обрання сум і періодів/дат у такому розрахунку;

- на нього покладено процесуальний обов`язок з подання обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, а тому наявність арифметичних помилок та/або описок у таких розрахунках може тлумачитись не на користь позивача, що спричинює для нього відповідні наслідки у вигляді прийняття судом рішення про часткову обґрунтованість заявлених до стягнення сум;

- позиція щодо суті спору та реалізації особою права на здійснення нарахувань має бути однозначною та такою, яка б не змушувала суд тлумачити дії та волю сторони з подвійним змістом;

- згідно викладеної у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 922/1658/19 позицію: з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 74, ч. 2 ст. 164 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Поряд з тим приписами ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України передбачено доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

В розрізі наведених норм суд звертає увагу на викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23) позицію:

- процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (зокрема текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі;

- паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

- повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами;

- суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст.

В порушення приписів пп. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ст. 91, 164 ГПК України позивачем не зазначено доказів, із відповідним їх наданням, на підтвердження викладених у позові обставин направлення позивачем 29.09.2023 претензії № 2909/2 електронним повідомленням на електронну адресу відповідача.

До того ж в порушення приписів п. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ст. ст. 91, 164 ГПК України, вказуючи про поставку товару відповідачу за договором поставки № 23/23-КВ на загальну суму 1 395 003, 05 грн, а також проведення часткових оплат відповідачем на суму 1 135 687, 19 грн, позивачем не зазначено та не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Попри вказане позивачем не зазначено про наявність/відсутність у нього відповідних доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.

В розрізі викладеного, судом враховано, що доданий до позовної заяви додаток № 2 про стан розрахунків за договором поставки № 23/23-КВ від 15.02.2023 не підписано уповноваженою особою ТОВ «Агрорось».

З огляду зазначеного, суд звертає увагу позивача на те, що

- приписи ст. 73, 74, 164 ГПК України не звільняють позивача, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання;

- саме лише небажання позивача або його суб`єктивні міркування про доцільність подання доказів на підтвердження викладених у позові обставин не є підставою від звільнення позивача від обов`язку виконати покладені на нього процесуальні обов`язки передбачені наведеними приписами ГПК України;

- у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що: бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

- приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, зокрема, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку;

- бухгалтерські довідки та/або акти звірки розрахунків є лише технічними (фіксуючими) документами, несуть інформаційний характер, попри те зазначені документи не є первинними обліковими документами, як наслідок можуть бути оцінені судом лише у сукупності з іншими доказами.

Згідно ч. 5 ст. 164, ч. 1 ст. 58, ч. 1, 3, 4 ст. 60 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Приписами ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пп. 4, 11 п.п. 12.4. п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція)", затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Ордер містить наступні реквізити, зокрема назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Отже, відповідно до вимог процесуального закону в господарському суді повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером.

З огляду на матеріали справи, означену позовну заяву створено представником позивача Щедріною Оксаною Миколаївною в підсистемі "Електронний суд" з додаванням до такої позовної заяви ордеру серії СА № 1053657 від 03.01.2024 у вигляді зображення у форматі pdf, тобто як документа в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа.

Однак у зазначеному ордері у назві органу, у якому надається правова допомога вказано Черкаський окружний адміністративний суд, Шостий апеляційний адміністративний суд та Верховний суд, а тому такий ордер не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності у Щедріної О.М. повноважень на подання, зокрема підписання, позовної заяви від імені ТОВ «Агрорось» до Господарського суду Київської області.

Поряд з тим суд враховує, що у матеріалах справи наявна електронна довіреність, за якою Ковтонець Ігор Леонідович уповноважує Щедріну О.М. представляти інтереси ТОВ «Агрорось» в судах України (у тому числі в апеляційній і касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні у справі, у тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні вимоги та інші передбачені законом процесуальні документи, яка сформована в підсистемі «Електронний суд» 20.01.2023.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановленні судом порушення зазначених норм процесуального законодавства при зверненні позивача до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ТОВ «Агрорось» без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

В розрізі вказаного, суд звертає увагу позивача на те, що:

- стадія залишення позову без руху/відкриття провадження у справі не є формальною та не може зводитись лише до подання позивачем будь-якого розрахунку заявлених до стягнення сум, без його обґрунтування обставинами та відповідними доказами;

- позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази або вказує на такі докази та зазначає про неможливість їх подання;

- реалізація особою права на подання позову та інших заяв, клопотань до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку), яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту заяв, документів, які додаються до них, недотримання яких має відповідні процесуальні наслідки для заявника;

- наявність у особи певних прав та можливостей їх захисту та, відповідно, процесуального права на розпорядження своїми правами щодо подання позову, визначення предмета спору на власний розсуд, не звільняє заявника від обов`язку дотримання правил подання позову, унормованих процесуальними приписами, зокрема ст. 162 ГПК України;

- обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;

- усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення;

- норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду так і учасників справи, а зазначене покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи один до одного так і до суду.

Суд пропонує учасникам справи подавати письмові пояснення та всі наявні документи на підтвердження їх правової позиції з метою розгляду справи в електронному вигляді на електронну адресу суду через особистий кабінет в системі Електронний суд, поштою або дистанційними засобами зв`язку.

Керуючись ст. 91, 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрорось» без руху.

2. Усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали через подання до суду письмових пояснень із зазначенням:

- відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін;

- відомостей щодо того, якому способу (способам) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або іншому способу (способам) захисту прав та інтересів відповідають заявлені позовні вимоги;

- обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються, та відповідно пояснення щодо вказаної позивачем ціни позову;

- доказів та, відповідно, наданням самих доказів на підтвердження викладених у позові обставин направлення позивачем 29.09.2023 претензії № 2909/2 електронним повідомленням на електронну адресу відповідача або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

- доказів та, відповідно, наданням самих доказів на підтвердження викладених у позові обставин поставки товару відповідачу за договором поставки № 23/23-КВ на загальну суму 1 395 003, 05 грн або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

- доказів та, відповідно, наданням самих доказів на підтвердження викладених у позові обставин проведення часткових оплат відповідачем на суму 1 135 687, 19 грн за договором поставки № 23/23-КВ або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.

3. Повідомити учасників справи про можливість:

- надавати суду всі необхідні документи (заяви, пояснення, клопотання тощо) в електронному вигляді на електронну адресу суду через особистий кабінет в системі Електронний суд, поштою або дистанційними засобами зв`язку;

- отримати інформацію щодо справи, що розглядається за вебадресою ko.arbitr.gov.ua/sud5012/ на офіційному вебпорталі «Судова влада України» в Інтернет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Суддя П.В.Горбасенко