ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/968/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА"

бульв.Лесі Українки, 26 офіс 411, м.Київ, 01133

ел.пошта:

до відповідача: Васьків Галини Василівни

АДРЕСА_1

ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 46 248 грн 04 коп. заборгованості

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Васьків Галини Василівни про стягнення 46 248 грн 04 коп. заборгованості, з яких 20 705 грн 38 коп. заборгованості по кредиту та 25 542 грн 66 коп. заборгованості по процентах.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2023, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення; витребував у АТ КБ "ПриватБанк" інформацію, чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я Васьків Галини Василівни (РНОКПП НОМЕР_2 ) та інформацію про рух коштів на банківській картці № НОМЕР_1 за період з 11.10.2021 по 08.08.2023.

Копію ухвали від 30.10.2023 ТОВ "Бізнес Позика" отримало 06.11.2023, а Васьків Галина Василівна - 08.11.2023, про що свідчить наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлення.

Згідно з п.1 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Відповідно до ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від учасників справи до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" мотивовані тим, що відповідачка в порушення умов укладеного з ним договору про надання кредиту не повернула в повному обсязі отримані в тимчасове користування кошти та не сплатила нараховані відсотки за користування ним.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Як вбачається із ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 ГПК України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" є фінансовою установою відповідно до свідоцтва № ФК № 880 від 06.04.2017, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

11.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та (кредитодавець) та фізичною особою - підприємцем Васьків Галиною Василівною (позичальник) в електронній формі укладено договір №380403-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 16000 грн (кредит) на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям.

За умовами договору строк кредиту складає 24 тижні, процентна ставка фіксована в день 1.10232926, фіксована, комісія за надання кредиту - 2400 грн, загальний розмір наданого кредиту - 16000 грн, термін дії договору: до 28.03.2022, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 40 080 грн.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

У п. 3 договору встановлений графік платежів, якого має дотримуватися позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п. 10 договору інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Договір підписано відповідачем 11.10.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2579.

20.10.2021 між сторонами укладено в електронній формі додаткову угоду 1 до договору № 380403-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021, відповідно до якої кредитодавець та позичальник підтвердили, що станом на 20.10.2021 сума неповернутого позичальником кредиту (отриманого відповідно до договору про надання кредиту № 380403-КС-002 від 11.10.2021) становить 16000 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 352 грн 74 коп; сума нарахованої та несплаченої комісії - 2140 грн 96 коп. (п.1).

Як вбачається з п.2 Додаткової угоди кредит збільшено на 6000 грн до 22000 грн.

Згідно з п.3 додаткової угоди на дату укладення додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вноситься до графіку платежів та підлягають сплати відповідно до цього графіку.

Відповідно до п.4 додаткової угоди, після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить 22000 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 52 810 грн 25 коп., комісія за зміну умов договору - 900 грн (п.2).

В п.6 додаткової угоди визначено графік платежів - з 25.10.2021 по 28.03.2022.

Додаткову угоду №1 підписано відповідачем 20.10.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-9876.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 22000 грн (16000 грн та 60000 грн) шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням №32605 від 11.10.2021 на суму 16000 грн та квитанцією №454746551 від 20.10.2021 на суму 6000 грн.

Приналежність відповідачу банківської картки № НОМЕР_1 , на яку перераховувались кредитні кошти підтверджується банківською випискою АТ "КБ "ПриватБанк" про рух коштів по рахунку на період з 11.10.2021 по 08.08.2023.

За розрахунками позивача, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату в розмірі 17747 грн 80 коп. (1294 грн 62 коп. - кредит, 13153 грн 20 коп. - відсотки та 3300 грн - комісія), заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 08.08.2023 складає 46248 грн 04 коп., з них: 20705 грн 38 коп. за кредитом та 25 542 грн 66 коп. за процентами.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п.1 ч.1 ст.20 ГПК України).

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Разом з тим, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду, за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України, спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №904/1083/18 та Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №921/367/19)

Тобто, фізичні особи, які на час пред`явлення до них позову не є підприємцями, можуть бути відповідачами в господарському суді. Припинення підприємницької діяльності однієї із сторін до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, але лише в тому випадку, якщо спірні правовідносини виникли за наслідком її господарської діяльності.

Вирішення питання про юрисдикційність спору за участю фізичної особи-підприємця залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими (висновки Великої Палати Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №916/385/19).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно з ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Судом встановлено, що ТОВ "Бізнес Позика" звернулося до господарського суду з позовом до відповідача - Васьків Галини Василівни про стягнення заборгованості по сплаті за договором про надання кредиту №380403-КС-002 від 11.10.2021 в розмірі 46248 грн 04 коп., з них: 20705 грн 38 коп. за кредитом та 25 542 грн 66 коп. за процентами.

Вказаний кредитний договір укладений ТОВ "Бізнес Позика" із Фізичною особою-підприємцем Васьків Галиною Василівною (в тексті договору - позичальник) для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Поряд з тим, судом встановлено, що Васьків Галина Василівна зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 14.06.2021 (номер запису в реєстрі: 000006177), а 27.01.2022 припинила підприємницьку діяльність, про що 27.01.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис №001006177 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Васьків Галини Василівни, що підтверджується відповіддю з реєстру, що міститься у матеріалах справи.

З огляду на те, що спірна заборгованість, що є предметом стягнення у цій справі, виникла у зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальника за договором про надання кредиту №380403-КС-002 від 11.10.2021, укладеним ТОВ "Бізнес Позика" з відповідачем - як з фізичною особою-підприємцем, відтак, спірні правовідносини є господарськими та підлягають вирішенню за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу позику (кредит) у розмірі 22000 грн, що підтверджується платіжними документами, інформацією, наданою АТ "КБ "ПриватБанк" щодо руху коштів по картці позичальника та розрахунком заборгованості.

Як вбачається з Додаткової угоди №1 від 20.10.2021 до Договору № 380403-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021, останнім днем користування відповідачем кредиту є 28.03.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду доказів повернення ним у повному обсязі кредиту за Договором №380403-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021.

Таким чином позовна вимога про стягнення з Васьків Г.В. 20705 грн 38 коп. заборгованості за кредитом обґрунтована та належить до задоволення.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

Відповідно до п.1 договору №380403-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021 плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.10232926 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2 договору №380403-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021 визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, приєднаного позивачем до позовної заяви, позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі 25542 грн 66 коп. станом на 28.03.2022, що свідчить про те, що позивач не нараховує проценти за період, який перевищує строк кредитування.

Перевіривши розрахунок процентів за користування кредитом, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості.

За змістом ст.ст. 51, 52 Цивільного кодексу України та ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, зобов`язання фізичної особи-підприємця Васьків Г.В. за договором № 380403-КС-002 про надання кредиту від 11.10.2021 залишились за нею як фізичною особою.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 25542 грн 66 коп. заявлені позивачем правомірно, обґрунтовано та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Як визначено в ч.1 та ч.3 ст.13, ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позов належить до задоволення у повному обсязі.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Васьків Галини Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (бульв. Лесі Українки, 26 офіс 411, м.Київ, 01133, ) 46248 (сорок шість тисяч двісті сорок вісім) грн 04 коп. заборгованості, з них: 20 705 (двадцять тисяч сімсот п`ять) грн 38 коп. заборгованості по кредиту, 25 542 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) грн 66 коп. заборгованості по процентах та 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 15.01.2024

Суддя О. В. Рочняк