РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.01.2024Справа № 910/13650/23
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/13650/23.

За позовом Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 11)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД» (04060, м. Київ, вул. Ризька, 73-Б, оф. 1)

про стягнення 36 936, 95 грн

Без виклику представників.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД» про стягнення 36 936, 95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 19.05.2023 по 10.08.2023 Державною аудиторською службою України проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності заявника за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 за якою встановлено, що ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД» за договором підряду № 06-22 від 30.06.2022 укладеного між заявником та ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД» завищило обсяг виконаних робіт на загальну суму 36 936, 95 грн з приводу чого складений відповідний акт.

У зв`язку з викладеним заявник просить стягнути з ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД» 36 936, 95 грн.

13.09.2023 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 13.09.2023 для усунення недоліків позовної заяви.

25.09.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув частково недоліки встановлені ухвалою суду від 13.09.2023.

16.10.2023 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/13650/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, суд повторно зобов`язав позивача надати письмову заяву із викладом правових підстав позову щодо вимоги про стягнення 36 936, 95 грн.

31.10.2023 від позивача на виконання вимог ухвали від 16.10.2023 надійшли пояснення по справі.

30.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, одночасно в якому відповідач заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для його подання.

13.12.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про залишення відзиву без розгляду та додаткові пояснення по справі (відповідь на відзив).

Щодо поновлення строку для подачі відзиву та заперечень позивача щодо даного питання, суд зазначає наступне.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

В пункті 4 резолютивної частини ухвали від 16.10.2023, суд запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. Ухвалу від 16.10.2023 відповідач отримав 24.10.2023, отже відзив на позовну заяву відповідач повинен був подати до 08.11.2023 включно.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Поновлення процесуального строку для подачі відзиву відповідач мотивує тим, що ухвалою від 16.10.2023 суд повторно зобов`язав позивача надати письмову заяву із викладом правових підстав позову щодо вимоги про стягнення 36 936, 95 грн, тому без отримання додаткових пояснень від позивача, відзив, як наголошує відповідач, був би передчасний та не в повній мірі відображав заперечення проти позову. Додаткові пояснення відповідач отримав 23.11.2023, що в свою чергу підтверджується з даних АТ «Укрпошта» (трекінг) щодо номера накладної (службовий чек), яку позивач долучив до додаткових пояснень, як доказ направлення цих пояснень відповідачу.

Клопотання про залишення відзиву без розгляду позивач мотивує, тим що: 1) в порушення частини 5, 6, 7 статті 42 Господарського процесуального кодексу України відповідач надіслав відзив позивачу не в електронній формі з використанням ЄСІТС; 2) відзив в порушення частини 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) відповідач повинен був подати відзив до 08.11.2023 та відсутні причини визнання такого пропуска поважними.

З огляду на доводи позивача, суд констатує наступне:

1) частини 5, 7 статті 42 Господарського процесуального кодексу України є диспозитивними, а не імперативними, тобто дані норми надають особі право, а не встановлюють обов`язок; частина 6, стосується подачі документів до суду, поряд з цим частиною 8 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

2) стаття 170 Господарського процесуального кодексу України, регулює форму та зміст заяв з процесуальних питань в той час, коли відзив на позовну заяву згідно частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України є заявою по суті справи та регулюється іншою нормою.

3) відповідач зазначив, що без отримання додаткових пояснень, подавати відзив було б передчасно, у зв`язку з тим, що він не в повній мірі відображав заперечення проти позову, тому відзив був поданий після отримання 23.11.2023 додаткових пояснень.

Підсумовуючи все вище наведене, оскільки Господарсько процесуальним кодексом України не встановлено наслідків у випадку надсилання відповідачем (який зареєстрував електронний кабінет в ЄСІТС, що в свою чергу підтверджує позивач) відзиву позивачу в паперовій формі та з метою недопущення надмірного формалізму, суд відхиляє доводи позивача щодо залишення відзиву без розгляду. Разом з тим, суд визнає доводи відповідача щодо пропуску процесуального строку на подання відзиву поважними та поновлює його.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

30.06.2022 між Головним центром капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України (з 09.06.2023 Головний цент капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України), як замовником (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД», як підрядником (відповідач) укладено договір підряду № 06-22 (надалі - Договір), предметом якого є додаткові роботи (в розумінні п.5 ч.3 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі»), визначені у Договірній ціні (додаток 1) (далі - Роботи) по об`єкту «Капітальний ремонт приміщень та обладнання головного лікувального корпусу (інв. 101310002) Головного військово-медичного клінічного центру, ІІ черга - капітальний ремонт операційного блоку № 2 відділення клініки хірургії (далі - Об`єкт), код ДК 021:20-7 капітальний ремонт та реставрація, що знаходиться за адресою: вул. Ягідна, 58, м. Київ (пункт 1.1. Договору).

Згідно пункту 1.2. Договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується, згідно із затвердженою проєктно-кошторисною документацією та умовами цього Договору, власними/залученими (у разі попереднього письмового узгодження з Замовником) силами, за допомогою власних/залучених технічних засобів, із використанням власних/залучених матеріальних ресурсів (коштів), з високою якістю (відповідно до вимог законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та Договору) виконати Роботи по Об`єкту і за участі Замовника передати Об`єкт у встановлений Замовником термін експлуатуючій організації. Підрядник зобов`язаний виконати роботи, у строк визначений Договором.

Відповідно до пункту 2.1. Договору, роботи, які є предметом цього Договору повинні бути виконані підрядником в період з дня підписання цього Договору до 31.07.2022 року, відповідно до Графіку виконання робіт (додаток 2). Об`єкт повинен бути переданий експлуатуючій організації не пізніше 20.08.2022 року.

В силу пункту 2.2. Договору, строки виконання робіт можуть бути змінені за рішенням замовника з внесенням (за необхідністю) відповідних змін у Договір шляхом укладання відповідної додаткової угоди, у разі: виникнення обставин непереборної сили; затримки фінансування замовника; виникнення інших (обґрунтованих та документально підтверджених) обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

Пунктом 2 Додаткової угоди від 26.09.2022 до Договору, сторони виклали пункт 2.1. Договору в наступній редакції: «Роботи які є предметом цього Договору повинні бути виконані підрядником в період з дня підписання цього Договору до 20.09.2022 року, відповідно до Графіку виконання робіт (додаток 2). Об`єкт повинен бути переданий експлуатуючій не пізніше 30.09.2022 року».

Згідно пункту 2.3., 2.4. Договору, дата передачі об`єкта експлуатуючій організації є датою закінчення виконання робіт підрядником. Роботи мають бути виконані підрядником в строки визначені Договором, якісно та відповідати вимогам законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настановам, технічним умовам проєктно-кошторисній документації та Договору.

У відповідності до пункту 3.1. Договору, договірна ціна робіт по об`єкту є динамічною і становить 2 588 865, 64 грн, в тому числі ПДВ 20% - 431 477, 61 грн.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, уточнення договірної ціни має бути обґрунтованим та оформлюється сторонами шляхом укладання додаткової угоди до Договору, яка стає його невід`ємною частиною.

Пунктом 2 Додаткової угоди від 26.09.2022 до Договору, сторони виклали пункт 3.2. Договору в наступній редакції: «Договірна ціна робіт по об`єкту є динамічною і становить 2 306 463, 54 грн, в тому числі ПДВ 20% - 384 410, 59 грн».

Пунктом 4.8. Договору сторони узгодили, що Договір вважається виконаним, якщо підрядник виконав всі, передбачені Договором, роботи у строк, визначений Графіком виконання робіт (додаток 2) та якщо замовником встановлено, що такі роботи повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настановам, технічним умовам та Договору.

Згідно підпункту 5.2.3. пункту 5.2. Договору, замовник зобов`язаний, сплатити підряднику за якісно (відповідно до вимог законодавства, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та Договору) та в строк виконані роботи, встановлену Договірною ціною (додаток 1) вартість таких робіт (в порядку встановленому Договором). А підрядник в силу підпункту 5.3.3. Договору має право, одержувати оплату за якісно (відповідно до вимог законодавства, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та Договору) та в строк виконані обсяги робіт у розмірах та в строки, передбачені цим Договором.

Згідно пункту 6.1. Договору, передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом приймання виконаних робіт (за формою № КБ-2в), підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками сторін.

Відповідно до пункту 3.5. Договору, розрахунки за якісно (відповідно до вимог законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та Договору) виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (за формою КБ-3) відповідно до Настанови з визначенням вартості будівництва, протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами форми КБ-3.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України (пункт 7.1. Договору).

Розділом 15 Договору встановлено, що цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (крім випадків передбачених законодавством). Строк дії Договору може коригуються шляхом укладення додаткової угоди (пункт 16.1. Договору). На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними цього Договору, не поширюються умови цього Договору (пункт 16.2. Договору). Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (пункт 16.3. Договору).

Відповідач у відповідності до умов Договору якісно і в строк виконав обсяг робіт, позивач, в свою чергу, прийняв без зауважень результати робіт, у зв`язку з чим сторони у відповідності до пункту 6.1. Договору підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (акт № 2 за серпень 2022 та акт № 3 за вересень 2022).

Позивач на виконання умов Договору здійснив оплату відповідачу за виконані роботи в загальному розмірі 2 306 463, 54 грн, що підтверджується платіжним дорученням №19 від 02.08.2022 (2 113 971, 93 грн), платіжним дорученням №23 від 01.09.2022 (59 372, 35 грн), платіжним дорученням №30 від 29.09.2022 (17 796, 08 грн), платіжним дорученням №78 від 27.12.2022 (115 323, 18 грн).

З 19.05.2023 по 10.08.2023 Державною аудиторською службою України (надалі - ДАС України) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України, на підставі якої складено акт № 000800-21/8 від 10.08.2023, відповідно до якого за результатами перевірки акта № 2 за серпень 2022 та акта № 3 за вересень 2022 ДАС України дійшла до висновку, що відповідачем завищено вартість та обсяг робіт в актах приймання виконання будівельних робіт до Договору № 06-22 від 30.06.2022 на загальну суму 36 936, 95 грн.

Відповідно до підпункту 5.4.9. пункту 5.4. Договору, у разі виявлення замовником (в т.ч. із залученням третіх осіб) або державними контролюючими органами обсягів робіт, які не виконані (неякісно виконані), але включені в акти виконаних робіт, та/або неправильно застосованих розцінок. Підрядник знімає з виконання такі роботи та відшкодовує замовнику їх вартості, а також (в т.ч. у разі виявлення недоліків (дефектів) під час виконання робіт) безоплатно виправляє виявлені недоліки (дефекти) у строк, визначений замовником та сплачує штрафні санкції передбачені цим Договором та чинним законодавством України.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму завищеної вартості робіт в загальному розмірі 36 936, 95 грн.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми завищеної вартості робіт за Договором підряду № 06-22 від 30.06.2022 в загальному розмірі 36 936, 95 грн.

Юридичними підставами позову є статті 526, 837, 843, 875 Цивільного кодексу України, статті 173, 193 Господарського кодексу України.

Фактичними підставами позову є встановлення Державною аудиторською службою України завищення відповідачем вартості робіт за Договором підряду № 06-22 від 30.06.2022.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у відповідності до акту № 000800-21/8 від 10.08.2023 Державної аудиторської служби України завищив вартість та обсяг робіт в актах приймання виконання будівельних робіт до Договору № 06-22 від 30.06.2022 на загальну суму 36 936, 95 грн.

IV. Заперечення відповідача у справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив наступне:

(1) що відповідач виконав, а позивач прийняв виконані роботи згідно з умовами договору без зауважень та заперечень щодо якості, кількості та вартості робіт та матеріалів;

(2) відповідач звертає увагу, що вартість виконаних робіт та матеріальних ресурсів відповідає розміру договірної ціни, яка є динамічною;

(3) акт контролюючого органу, а також виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного договору та не змінюють їх, оскільки виключно договір, а не акт контролюючого органу є підставою для відшкодування відповідачем на користь позивача суми коштів, зазначеної в акті контролюючого органу;

(4) звертає увагу, що ДСТУ-НБД. 1.1.02:2013 «Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва», затвердженої наказом Мінрегіону від 27.08.2013 № 405 на який посилається позивач втратив чинність 01.11.2021.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи виконав відповідач свої зобов`язання по Договору належним чином?

- чи висловлював позивач зауваження щодо результатів робіт зі сторони відповідача за Договором?

- чи впливає акт № 000800-21/8 від 10.08.2023 ДСА України на умови укладеного Договору та чи є він доказом не виконання робіт відповідачем?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 2 частини 2 зазначеної статті внормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язкі.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як підтверджено матеріалами справи, 30.06.2022 між сторонами укладено Договір підряду №06-22, предметом якого є додаткові роботи, визначені у договірній ціні по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень та обладнання головного лікувального корпусу (інв. 101310002) Головного військово-медичного клінічного центру, ІІ черга - капітальний ремонт операційного блоку № 2 відділення клініки хірургії (далі - Об`єкт), код ДК 021:20-7 капітальний ремонт та реставрація, що знаходиться за адресою: вул. Ягідна, 58, м. Київ.

Згідно частини 1, 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

В силу частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з частиною 1, 2, 3 статті 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 3.1. Договору, сторони погодили, що договірна ціна робіт по об`єкту є динамічною і становить 2 588 865, 64 грн, в тому числі ПДВ 20% - 431 477, 61 грн. Згодом, Додатковою угодою від 26.09.2022 до Договору, сторони змінили ціну робіт на 2 306 463, 54 грн, в тому числі ПДВ 20% - 384 410, 59 грн., тобто в сторону зменшення ціни договору.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 2.1. Договору в редакції Додаткової угоди від 26.09.2022 до Договору, роботи які є предметом цього Договору повинні бути виконані підрядником в період з дня підписання цього Договору до 20.09.2022 року, відповідно до Графіку виконання робіт. Об`єкт повинен бути переданий експлуатуючій організації не пізніше 30.09.2022 року.

В відповіді на відзив, позивач наголошує, що пунктом 2.1. Договору встановлено, що роботи повинні бути виконані до 31.07.2022, що відповідачем не було виконано. Дані твердження судом відхиляються, оскільки поряд з цим Додаткової угоди від 26.09.2022 до Договору сторони змінили строки виконання, що з огляду на матеріали справи, позивачем не заперечувалося.

В силу приписів частини 1 та 4 статті 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно пункту 6.1. Договору, передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом приймання виконаних робіт (за формою № КБ-2в), підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками сторін.

Сторони на виконання умов Договору підписали та скріпили печатками акт № 2 за серпень 2022 та акт № 3 за вересень 2022.

У відповідності до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 статті 879 Цивільного кодексу України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до пункту 3.5. Договору, розрахунки за якісно (відповідно до вимог законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та Договору) виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (за формою КБ-3) відповідно до Настанови з визначенням вартості будівництва, протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами форми КБ-3.

Позивач на виконання умов Договору здійснив оплату відповідачу за виконані роботи в загальному розмірі 2 306 463, 54 грн, що підтверджується платіжним дорученням №19 від 02.08.2022, платіжним дорученням №23 від 01.09.2022, платіжним дорученням №30 від 29.09.2022, платіжним дорученням №78 від 27.12.2022.

Відтак, приймаючи до уваги вище наведене, суд констатує:

(1) сторони укладаючи Договір за власним волевиявленням дійшли до згоди щодо всіх істотних умов Договору;

(2) вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в Договорі з зазначенням, що ціна є динамічною, з огляду на що в подальшому сторони дійшли згоди зменшити договірну ціну;

(3) Договір був виконаний обома сторонами, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання виконаних робіт та платіжні доручення;

(4) при прийнятті робіт за Договором позивачем не було заявлені ні про порушення обсягу виконаних робіт, ні про недоліки виконаних робіт, ні про неналежну якість чи порушення строків виконання.

Втім, як встановлено судом вище, спір у даній справі виник, у зв`язку із тим, що як стверджує позивач, відповідачем завищено вартість та обсяг робіт в актах приймання виконання будівельних робіт № 2 за серпень 2022 та № 3 за вересень 2022 по Договору № 06-22 від 30.06.2022, що в свою чергу завдало позивачу збитків на загальну суму 36 936, 95 грн та обставини чого підтверджує акт № 000800-21/8 від 10.08.2023 ДАС України.

Також позивач посилається на підпункт 5.4.9. пункту 5.4. Договору в якому сказано, що у разі виявлення замовником (в т.ч. із залученням третіх осіб) або державними контролюючими органами обсягів робіт, які не виконані (неякісно виконані), але включені в акти виконаних робіт, та/або неправильно застосованих розцінок. Підрядник знімає з виконання такі роботи та відшкодовує замовнику їх вартості, а також (в т.ч. у разі виявлення недоліків (дефектів) під час виконання робіт) безоплатно виправляє виявлені недоліки (дефекти) у строк, визначений замовником та сплачує штрафні санкції передбачені цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до приписів статті 852 Цивільного кодексу України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

В силу приписів частини 1, 2 статті 883 Цивільного кодексу України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У сфері господарювання щодо відшкодування збитків діють положення Глави 25 Господарського кодексу України. За змістом частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З огляду на частину 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України відшкодування збитків є одним із видів господарських санкцій, як заходів впливу на правопорушника у сфері господарювання. Разом з тим, згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Частина 1 статті 226 Господарського кодексу України до суб`єктів відшкодування збитків відносить учасника господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення. А частина 1 статті 224 Господарського кодексу України вказує на те, що завдані збитки повинен відшкодувати учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності. Тобто закон пов`язує виникнення обов`язку відшкодування шкоди з двома умовами: 1. Порушення господарського зобов`язання; 2. Порушення установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З матеріалів справи суд встановив, що Державною аудиторською службою України відповідно до пункту 8.6. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІ квартал 2023 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

За результатами ревізії складено акт № 000800-21/8 від 10.08.2023, яким встановлено, зокрема, таке:

- під час перевірки актів № 2 за серпень 2022 та № 3 за вересень 2022 року встановлено, що підрядником вартість робіт із виготовлення металоконструкцій каркаса навісу визначена за кошторисною нормою Е9-72-1 «Виготовлення гратчастих конструкцій [стояки, опори, ферми та ін.]» із врахуванням витрат труда робітників-будівельників в кількості 73, 21 люд-годин, замість нормативних 64, 24 люд-години, що є порушенням ТОВ «БІК «Новобуд» вимог пункту 6.1.2 ДСТУ-НБД.1.1-2:2013 і призвело до завищених витрат в сумі 1 820, 24 грн, видатки на оплату яких ГЦКБР проведено у повному обсязі у 2022 році за КПКВ 1002030, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на цю суму.

- під час перевірки встановлено, що до акта № 3 за вересень 2022 року підрядником враховано підйомні машини в кількості 26, 843856 маш-год (вишку в кількості 26, 462976 маш-год та кран в кількості 0, 38088 маш-год). При цьому, загальна нормативна кількість підйомних машин для виконання комплексу робіт за актом № 3 складає 2, 5717 маш-год. Таким чином, врахування в акті № 3 підйомних машин в кількості 26, 843856 маш-год, замістьнормативних 2, 5717 маш-год є порушенням ТОВ «БІК «Новобуд» вимог пункту 1 статті 875 Цивільного кодексу України та завищення витрат у сумі 35 116, 71 грн, видатки на оплату яких ГЦКБР проведено у повному обсязі у 2022 році за КПКВ 1002030, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на цю суму.

У відповідності до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Пунктами 12, 13 частини 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право, проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Окрім того, органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (пункт 15 частини 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 надалі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, інспектування (ревізії).

У відповідності до підпункту 23 пункту 6 Положення, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Отже орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

В пунктах 57, 58, 59 постанови № 917/1064/17 від 18.10.2018 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив наступне: «акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії, у даному випадку, фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт».

Згідно пункту 50 Порядку проведення інспектування державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 550 від 20.04.2006, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Таким чином, результати перевірки Державної аудиторської служби України можуть бути підставою для вжиття органом державного фінансового контролю в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, саме позивача у справі, а не для встановлення певного зобов`язання в межах господарсько-договірних відносин.

Тобто, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, що узгоджується з позицією наведеній в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі № 910/12793/17 від 13.02.2018.

Таким чином, посилання позивача на акт ДАС України № 000800-21/8 від 10.08.2023, як на підставу задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не може їх змінювати.

Отже, суд приходить до висновку, що акт Державної аудиторської служби України № 000800-21/8 від 10.08.2023, складений за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась (в даному випадку позивача у справі). Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти (частково або повністю) договірні правовідносини сторін, зобов`язання, що визначені договорами та підтверджені відповідними первинними документами.

Крім того, акт аудиту не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Також суд звертає увагу, що Державна аудиторська служба в акті № 000800-21/8 від 10.08.2023 посилається на ДСТУ-НБД.1.1-2:2013, які в свою чергу втратили чинність 01.11.2021 на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 281 від 01.11.2021. В той час коли Договір підряду № 06-22 був укладений між сторонами 30.06.2022.

Також, пункт 5.4.9. пункту 5.4. Договору, із посиланням на який позивач обґрунтовує позовні вимоги, містить умову щодо відшкодування замовнику вартості робіт, стосовно яких неправильно застосовані розцінки, у строк, визначений замовником. В той же час, матеріали справи не містять жодних звернень позивача до відповідача щодо відшкодування вартості завищених витрат за виконані роботи.

Таким чином, враховуючи належне та повне виконання відповідачем договірних зобов`язань, що об`єктивно підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт та імперативність положень частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України, посилання позивача на результати ревізії, як на підставу для стягнення збитків за порушення умов договору є необґрунтованими.

При цьому, кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату за виконані роботи за Договорами, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - Договору № 06-22 від 30.06.2022 і вони не можуть вважатися збитками.

Враховуючи надані сторонами докази та обставини справи суд дійшов висновку, що позивач не доводить поданими доказами протиправну поведінку відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яке спричинило матеріальні збитки позивачу у розмірі 36 936, 95 грн, а відтак суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77, частиною 1 статті 78, частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, як не доведених та необґрунтованих.

VI. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, на підставі приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Окрім цього, відповідач зазначив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір будуть надані у строки зазначені в частині 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на те, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а тому стадія судових дебатів не передбачається, суд констатує, що позивачу необхідно було подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу або заяву, що такі докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду до закінчення розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, але в будь якому разі до моменту написання рішення.

Таким чином, відповідач не конкретизував в якій саме строк передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (до закінчення судових дебатів; протягом 5 днів після ухвалення рішення суду) будуть подані відповідні докази щодо понесення судових витрат, суд вирішує питання щодо розподіл судових витрат відповідача в даному рішенні.

Враховуючи те, що позивачем взагалі не надано будь - яких доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами оплати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 5 000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 11; ідентифікаційний код: 23311317) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «НОВОБУД» (04060, м. Київ, вул. Ризька, 73-Б, оф. 1; ідентифікаційний код: 37855348) про стягнення 36 936, 95 грн.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

3. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн покласти на відповідача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких