За позовомLEGO A/S (ЛЕГО А/С)
доФізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича
проприпинення порушення прав інтелектуальної власності, вилучення з цивільного обороту та знищення товару, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації
Суддя Босий В.П.
секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Грунський В.О.
від відповідача:Кучерявий Д.В.
LEGO A/S (ЛЕГО А/С) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича про припинення порушення прав інтелектуальної власності, вилучення з цивільного обороту та знищення товару, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича на користь LEGO A/S (ЛЕГО А/С) компенсацію у розмірі 40 260,00 грн. та судовий збір у розмірі 603,90 грн., стягнуто з Фізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича до Державного бюджету України штраф у розмірі 4 026,00 грн.

11.12.2023 до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд стягнути з позивача судові витрати, які були понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи.

Також 20.12.2023 до Господарського суду міста Києва від LEGO A/S (ЛЕГО А/С) надійшла заява про розподіл судових витрат.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 та 21.12.2023 вказані заяви призначені до розгляду в судовому засіданні 10.01.2024.

Представник позивача в судовому засідання подану заяву про розподіл судовий витрат підтримав, проти задоволення заяви відповідача заперечував.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення підтримав, проти задоволення заяви позивача не заперечував частково.

Розглянувши у судовому засіданні 10.01.2024 заяви сторін про ухвалення додаткового рішення, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частина 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В свою чергу, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частини 1 та 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

17.07.2019 між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Саєнко Харенко» був укладений договір про надання правової допомоги №1286-33, відповідно до п. 1.1 якого на замовлення клієнта, об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або інші вили правової допомоги клієнту на умовах, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Додатковою угодою №9 від 23.03.2023 до договору №1286-33 від 17.07.2019 сторони погодили, що об`єднання надає клієнту правову допомогу, що полягає у представництві його інтересів у судовому спорі про порушення авторських прав клієнта Зайцем Євгеном Вікторовичем (або іншим актуальним власником інтернет-магазину amigo-sport.com.ua) внаслідок продажу в Інтернет-магазині amigo-sport.com.ua продукції (дитячих конструкторів) з порушенням прав інтелектуальної власності клієнта, стосовно перелічених тематичних лінійок клієнта.

Пунктом 2.1 вказаної додаткової угоди передбачено, що надання правової допомоги, що полягає у представництві інтересів клієнта, включає аналіз наданих клієнтом документів, збір доказів, підготовку і подання до суду позовної заяви, підготовку та подання необхідних заяв по суті справи, а також заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції, вчинення інших дій, необхідних для надання клієнту правової допомоги.

Пунктом 3 додаткової угоди №9 від 23.03.2023 визначено, що гонорар (плата за правову допомогу) об`єднання складається з 8 000,00 Євро без урахування податків за надання правової допомоги, визначеної в п. 2.1 даної додаткової угоди.

На виконання умов договору №1286-33 від 17.07.2019 за надання правничої послуг у даній справі адвокатське об`єднання виставляло, а позивач оплачував рахунки на загальну суму 10 946,00 Євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У зв`язку з викладеним, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 8 000,00 Євро.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, проведеної на замовлення позивача, у розмірі 40 000,00 грн., сплачених згідно платіжної інструкції №460 від 08.05.2023.

В свою чергу, 22.08.2023 між адвокатом Кучерявим Дмитром Владиславовичем та відповідачем (клієнт) бук укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, правову допомогу.

22.08.2023 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору, за змістом п. 1.1 якої в межах договору та цієї додаткової угоди №1 адвокат зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу щодо належного представництва прав та інтересів клієнта у справі №910/11011/23, що розглядається Господарським судом міста Києва, за позовною заявою ЛЕГО А/С до клієнта про припинення порушення прав інтелектуальної власності, влучення з цивільного обороту та знищення товару, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації.

Пунктом 1.2 вказаної додаткової угоди передбачено, що під правовою допомогою в даному випадку сторони передбачають здійснення адвокатом всіх необхідних дій процесуального та фактичного характеру, пов`язаних з представництвом інтересів клієнта у справі №910/11011/23, в судах України всіх інстанцій та юрисдикцій, з усіма правами, наданими чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику тощо, а також у державних органах та органах місцевого самоврядування, у підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності, у нотаріусах України (приватних та державних), перед приватними та державними виконавцями, та у правоохоронних органах України з метою надання правової допомоги, вказаної у п. 1.1 цієї додаткової угоди №1, зокрема, але не виключно:

- аналіз матеріалів справи, аналіз судової практики з цього питання та підготовка плану щодо захисту прав та інтересів клієнта;

- участь у судових засіданнях;

- підготовка процесуальних документів у справі;

- виконання інших дій, що випливають зі змісту договору та цієї додаткової угоди №1.

Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди №1 від 22.08.2023 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого визначається в акті наданих послуг після надання в повному обсязі послуг з надання правової допомоги, вказаної у п. 1.1 цієї додаткової угоди.

На виконання умов договору від 22.08.2023, адвокатом було надано відповідачу правову допомогу під час розгляду даної справи на загальну суму 48 000,00 грн., за наслідками чого було складено акт №1 від 07.12.2023.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, відповідачем заявлено вимоги про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45 600,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги Компанії ЛЕГО А/С були задоволені частково, суд вважає за можливе з урахуванням приписів вказаної статті стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400,00 Євро та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 000,00 грн.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд відзначає наступне.

Позивачем через систему «Електронний суд» подано до суду заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач вказує на порушення порядку подання відповідачем заяви про розподіл судових витрат, а також зазначає про завищення вартості наданих послуг та її необґрунтованості.

Судом враховано те, що за приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993).

Захищене ст. 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши опис наданих послуг адвоката відповідача, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиції правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Таким чином, за висновками суду, заявлений адвокатом до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 45 600,00 грн. не відповідає критеріям, що наведені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на складність справи, надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також беручи до уваги заперечення позивача щодо розміру заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за належне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь LEGO A/S (ЛЕГО А/С) (Колдінгвей 2, DK-7190 Біллунн, Данія; реєстраційний номер юридичної особи 54562519) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400,00 (чотириста) Євро та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Видати наказ.

2. Стягнути з LEGO A/S (ЛЕГО А/С) (Колдінгвей 2, DK-7190 Біллунн, Данія; реєстраційний номер юридичної особи 54562519) на користь Фізичної особи-підприємця Зайця Євгена Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.01.2024.

Суддя В.П. Босий