ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р. Справа№ 925/215/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Григораш Наталії Олексіївни

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 23.03.2023 (повний текст складено та підписано 03.04.2023)

у справі № 925/215/23 (суддя Г.М.Скиба)

за позовом Комунального підприємства "Теплокомуненерго"

до Фізичної особи-підприємця Григораш Наталії Олексіївни

про стягнення 26 618,44 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" міста Монастирище звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Григораш Наталії Олексіївни з вимогами про стягнення 26618,44 грн за спожиту теплову енергію/послугу з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування за період з листопада 2020 року по жовтень 2022 року.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Григораш Наталії Олексіївни на користь Комунального підприємства "Теплокомуненерго" 26 618,44 грн заборгованості та 2 684,00 грн судового збору.

Судове рішення мотивовано наявністю у відповідача в силу Закону, обов`язку з оплати фактично спожитої комунальної послуги у строки, визначені Законом.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Григораш Наталія Олексіївна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 у справі №925/215/23 та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та не обгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджував, що позов подано до не існуючої особи і стягнуто грошові кошти з особи, яка не існує, оскільки 19.04.2021 відповідач припинила свою діяльність як ФОП. Також скаржник зазначив, що матеріали справи не містять жодного письмового доказу того, що між позивачем та відповідачем склались господарські правовідносини. Також позивачем не надано доказів того з якої дати почалось постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку №5 по вул. Соборній у с. Нове Місто в опалювальні сезони 2020/2021 та 2021/2022 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023 апеляційну скаргу у справі №925/215/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

На адресу Північного апеляційного господарського суду 27.04.2023 від відповідача надійшла заява про додаткове обгрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі. Відповідач зазначив, що не заперечує проти необхідності сплати за опалення, але при умові правильного нарахування кількості та вартості. Також відповідач надав докази понесених судових витрат на правничу допомогу. Крім того, відповідачем долучено до заяви додаткові докази, а саме: копії рахунків на оплату, які, з огляду на приписи частини третьої статті 269 ГПК України, не враховуються колегією суддів під час апеляційного перегляду, оскільки відповідачем не наведено вагомої причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції.

На адресу Північного апеляційного господарського суду 28.04.2023 від відповідача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копію листа позивача адресованого Григораш Н.О. про повірку вузла обліку теплової енергії, копію повідомлення про кримінальні правопорушення, копію протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: вул. Соборна, 130 від 25.09.2020, яке судом відхилено, оскільки відповідачем не наведено вагомої причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечено доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі. Крім того, позивачем долучено до відзиву додаткові докази, а саме: копію рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про встановлення виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії для споживачів м. Монастирища і с. Нового Міста КП "Теплокомуенерго", копію розпорядження про видачу ліцензії підприємству, копію свідоцтва про повірку будинкового засобу обліку теплової енергії по вул. Соборна, 5, копії актів готовності теплового господарства, копії актів подачі/відключення теплоносія, які, з огляду на приписи частини третьої статті 269 ГПК України, не приймаються судом до розгляду, оскільки позивачем не наведено вагомої причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції.

На адресу суду 23.05.2023 від позивача надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, спростовано доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Григораш Наталії Олексіївни на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 у справі № 925/215/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

На електронну адресу суду 06.07.2023 від відповідача надійшли пояснення по справі. Також відповідач просив суд долучити до матеріалів справи акт від 06.07.2023, підписаний депутатами Монастирищенської міської ради та співвласників багатоквартирного будинку №5 по вул. Соборна, с. Нове Місто про те, що відповідач не використовував нежитлове приміщення для здійснення підприємницької діяльності, які, з огляду на приписи частини третьої статті 269 ГПК України, не враховуються колегією суддів під час апеляційного перегляду, оскільки відповідачем не наведено вагомої причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції.

На адресу суду 20.07.2023 від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

На електронну адресу Північного апеляційного господарського суду 09.08.2023 від відповідача надійшла заява про долучення доказів, яка відхиляється колегією суддів, оскільки відповідачем порушено терміни на подачу додаткових доказів визначені в ухвалі Північного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження від 16.06.2023.

Через систему "Електронний суд" 09.08.2023 від позивача надійшли заперечення на заяву про долучення доказів.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Григораш Наталії Олексіївні на праві власності належить об`єкт нерухомого майна (переобладнання кімнат гуртожитку під бар на 16 місць) загальною площею 67,9 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 14).

Григораш Наталії Олексіївна за договором купівлі-продажу нерухомого майна (т.1 а.с. 15) набула у власність нерухоме майно, переобладнання кімнат гуртожитку під бар на 16 місць, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

У 2018 році сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії на потреби опалення нежитлового приміщення кафе-бару по АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 23.10.2020 відповідачеві було направлено для підписання два примірники договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2020 №82-ТІ на об`єкт бару, розташованого за адресою: вул. Соборна, 5, с. Нове Місто, але договір не підписаний відповідачем та не повернутий постачальнику послуг.

Згідно довідки виконавчого комітету Монастирищенської міської ради №1069 від 20.10.2022 послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з обслуговування внутрішньобудинкових систем упродовж періоду з жовтня 2020 по вересень 2022 років, включно, надавалися позивачем.

За твердженням позивача, протягом періоду з 01.11.2020 по 01.10.2022 ним надавались послуги з постачання теплової енергії в нежитлові приміщення, переобладнання кімнат гуртожитку під бар на 16 місць, що знаходиться в структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна (Леніна), 5 в с. Нове Місто Монастирищенського району Черкаської області.

Судом встановлено, що наразі сторони договір про надання послуг з постачання теплової енергії не уклали.

Однак, обов`язок у ФОП Григораш Наталії Олексіївни сплатити за фактично спожиту теплову енергію та отримані послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання у спірний період за відсутності відповідного договору виник на підставі закону.

Позивачем у даній справі заявлено до стягнення з відповідача 26 618,44 грн заборгованості, яка включає в себе заборгованість за теплопостачання теплової енергії, за технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання, за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та за абонентське обслуговування.

Згідно з п.п. 3, 5 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, чинної до 01.05.2022, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами.

Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами (п. 8 Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, дата набрання чинності 04.09.2019, отже, є такими, що регулюють спірні правовідносини.

До матеріалів даної справи долучено рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про початок опалювального сезону 2019-2020 року" №116 від 25.09.2019 (т. 1 а.с. 59), "Про початок опалювального сезону 2020-2021 років" №135 від 24.09.2020 (т.1 а.с. 60), "Про початок опалювального сезону 2021-2022 років" від 23.09.2021 №190 (т.1 а.с. 61).

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з постачання теплової енергії, яку надає КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище №127 від 31.08.2020 для потреб інших споживачів встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 1 327,98 грн за 1 Гкал (т.1 а.с. 62).

Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з постачання теплової енергії, яку надає КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище №3 від 21.12.2020 для потреб інших споживачів встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 1 551,64 грн за 1 Гкал (т.1 а.с. 65).

Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з постачання теплової енергії, яку надає КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище №191 від 23.09.2021 для потреб інших споживачів встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 1 861,09 грн за 1 Гкал (т.1 а.с. 66).

Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з постачання теплової енергії, яку надає КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище №233 від 10.11.2021 для потреб інших споживачів встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 5 872,23 грн за 1 Гкал (т.1 а.с. 68).

Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з постачання теплової енергії, яку надає КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище №276 від 22.12.2021 для потреб інших споживачів встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 5 931,70 грн за 1 Гкал (т.1 а.с. 71).

Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради "Про встановлення розміру внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії оператору зовнішніх інженерних мереж КП "Теплокомуенерго" м. Монастирище №113 від 29.07.2020 встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, які обслуговує оператор зовнішніх інженерних мереж КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище для всіх категорій споживачів м. Монастирища і с. Нового Міста в розрізі кожної будівлі окремо (т.1 а.с. 72).

Наказом КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище від 01.09.2020 №39 "Про встановлення плати за абонентське обслуговування для одного абонента" затверджено кошторис витрат на послугу з абонентського обслуговування на постачання теплової енергії, яка становить 30,12 грн (з ПДВ) в місяць на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (т. 1 а.с. 74).

Наказом КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище від 02.06.2021 №38 "Про плату за абонентське обслуговування" затверджено кошторис витрат на послугу з абонентського обслуговування на постачання теплової енергії, яка становить 31,70 грн (з ПДВ) в місяць на одного абонента, що надається споживачам за індивідуальними договорами (т. 1 а.с. 76).

Статтею 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII, який введено в дію 01.05.2019 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 названого вище Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання послуги у порядку і випадках, визначених законом (зокрема з урахуванням рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо обраної моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку) (п. 46 Правил).

Доказів укладення відповідних договорів матеріали даної справи не містять, тобто, між сторонами відсутні договірні відносини. Водночас предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 26 618,44 грн за спожиті послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування за період з листопада 2020 року по жовтень 2022 року за відсутності укладеного між позивачем та відповідачем договору.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає обов`язок споживача сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 7 ст. 21 Закон України "Про житлово-комунальні послуги").

Водночас приписи вказаного Закону не містять положень про звільнення споживача від оплати за спожиту послугу за відсутності укладеного із виконавцем комунальних послуг відповідного договору.

Відповідно до п. 37 Правил споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб (п. 37).

Отже, у відповідача в силу Закону наявний обов`язок оплачувати послуги, отримані ним за спірний період за відсутності укладеного договору про надання комунальних послуг із виконавцем таких послуг.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 30.10.2013 у справі №6-59цс13.

З жовтня 2020 року нарахування проводились у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315.

Відповідно до п. 25 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно до площі (об`єму) приміщення споживача згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.

Згідно із п. 1 розділу ІІ Методики №315 загальні правила розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень в розрахунковий період визначається так: за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) за його наявності при постачанні теплової енергії до індивідуального теплового пункту будівлі або до будівлі при відкритій системі теплопостачання; розрахунковим методом відповідно до розділу XI цієї Методики.

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, та визначення і розподіл обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, здійснюється відповідно до розділу V цієї Методики.

Розподіл втрат теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення, поза межами опалюваних приміщень, опалюваних МЗК та допоміжних приміщень будівлі здійснюється серед визначених категорій приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

У розділі VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 oC від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії Qдонпр.j або Qдонпр.g з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Це донарахування не застосовується у разі наявності обґрунтованої претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги у приміщені або не застосовується автоматично за наявності у будівлі/будинку більше 30% опалюваних приміщень, щодо яких оформлено такі претензії.

Згідно з п.п. 34, 35 Правил рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Відповідно до п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином, позивач як індивідуальний споживач, зобов`язаний у відповідності до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" оплачувати житлово-комунальні послуги у повному обсязі, при цьому відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє його від такого обов`язку.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, чинні до 01.05.2022, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26.07.2019 №169, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Матеріали даної справи не містять доказів, які б засвідчували факт законного відключення нежитлового приміщення (переобладнання кімнат гуртожитку підж бар на 16 місць) по вул. Соборна, 5, с. Нове Місто, Монастирищенський район, Черкаська область від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із листом "досудове попередження" №216 від 21.09.2022, з проханням сплатити 26 545,18 грн заборгованості за надані у період з листопада 2020 року по серпень 2022 року послуги за спожиту теплову енергію/послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентське обслуговування по нежитловому приміщенню, переобладання кімнат гуртожитку під бар на 16 місць, що знаходиться в структурі багатоквартирного будинку по вул. Соборна, 5, с. Нове Місто Черкаської області (т.1 а.с.58). Проте вказаний лист залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивачем долучено до матеріалів справи рахунки-фактури на оплату відповідачем послуги з постачання теплової енергії, а саме: рахунок-фактура №СФ-0000789 від 30 листопада 2020 на суму 1118,53 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за листопад 2020 а.с.33, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000914 від 31 грудня 2020 на суму 1621,99 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за грудень 2020 а.с.34, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000108 від 31 січня 2021 на суму 1821,34 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за січень 2021 а.с.35, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000216 від 28 лютого 2021 на суму 1800,85 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за лютий 2021 а.с.36, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000324 від 31 березня 2021 на суму 1628,78 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за березень 2021 а.с.37, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000421 від 30 квітня 2021 на суму 475,13 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за квітень 2021 а.с.38, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000500 від 31 травня 2021 на суму 30,12 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.39;

рахунок-фактура №СФ-0000578 від 30 червня 2021 на суму 73,25 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.40, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000666 від 31 липня 2021 на суму 31,70 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.41, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000753 від 31 серпня 2021 на суму 31,70 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.42, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000839 від 30 вересня 2021 на суму 73,26 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.43, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000916 від 31 жовтня 2021 на суму 438,17 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за жовтень 2021 а.с.44, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0001034 від 30 листопада 2021 на суму 3926,38 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за квітень 2021 а.с.45, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0001153 від 31 грудня 2021 на суму 2169,36 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за листопад 2021 а.с.46, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000101 від 31 січня 2022 на суму 4010,03 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за січень 2022 а.с.47, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000209 від 28 лютого 2022 на суму 2512,00 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за лютий 2022 а.с.48, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000316 від 31 березня 2022 на суму 3907,46 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за березень 2022 а.с.49, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000402 від 30 квітня 2022 на суму 706,76 грн (з ПДВ) та акт теплового навантаження за квітень 2022 а.с.50, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000481 від 31 травня 2022 на суму 31,70 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.51, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000558 від 30 червня 2022 на суму 73,26 грн абонентське обслуговування (з ПДВ), Рахунок-фактура №СФ-0000642 від 31 липня 2022 на суму 31,70 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.52, з доказами відправки;

рахунок-фактура №СФ-0000718 від 31 серпня 2022 на суму 31,70 грн абонентське обслуговування (з ПДВ),

рахунок-фактура №СФ-0000796 від 30 вересня 2022 на суму 73,26 грн абонентське обслуговування (з ПДВ) а.с.53, з доказами відправки).

Доказів оплати відповідачем 26 618,44 грн за спожиту теплову енергію/послугу з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування за період з листопада 2020 року по жовтень 2022 матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність у відповідача заборгованості з оплати фактично спожитої комунальної послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та абонентського обслуговування нарахованої за період з листопада 2020 року по жовтень 2022 року в розмірі 26 618,44 грн, тому вимоги Комунального підприємства "Теплокомуненерго" про стягнення з відповідача розмірі 26 618,44 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Твердження скаржника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що остання припинила 19.04.2021 здійснення підприємницької діяльності, тому вимоги заявлені до неіснуючої особи є безпідставними та відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Так, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що з 19.04.2021 державна реєстрація підприємницької діяльності відповідача є припиненою.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (частина перша статті 58 Господарського кодексу України).

Статтею 50 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (стаття 51 Цивільного кодексу України).

Частиною дев`ятою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Частиною другою статті 128 Господарського кодексу України встановлено, що громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Відповідно до частини першої статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У даному випадку зобов`язання відповідача виникли під час здійснення ним підприємницької діяльності у правовому статусі фізичної особи-підприємця.

За процесуально-правовими приписами частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (зокрема, постанова від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, постанова від 06.06.2018 у справі №910/16713/15) у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статусу фізичної особи - підприємця, не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю як фізичної особи, та жодним чином не обмежує їх.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у даному випадку зобов`язання відповідача, що виникли під час його підприємницької діяльності, мають бути виконані за рахунок майна (на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення), що належить фізичній особі Григораш Н.О.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо початку та закінчення опалювальних сезонів, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідні відомості долучались позивачем до позовної заяви.

Викладені в апеляційній скарзі твердження скаржника про те, що недоведним є факт того, що приміщення, переобладнання кімнат гуртожитку під бар на 16 місць, що розташоване за адресою: вул. Соборна, 5, с. Нове Місто, Монастирищенський р-н, Черкаська обл., використовувалось відповідачем в комерційних цілях є необгрунтованими та відхиляються колегією суддів з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах...

Нежитлове приміщення переобладнання кімнат гуртожитку під бар на 16 місць, що знаходиться в структурі багатоквартирного житлового будинку по вул. Соборна, 5, с. Нове Місто Монастирищенського району Черкаської області, що належить відповідачеві, призначене для здійснення в ньому господарської діяльності, як закладу громадського харчування.

За визначенням Академічного тлумачного словника української мови під терміном «бар» розуміється невеликий ресторан, в якому напої і закуски споживають біля стойки буфету або за столиками.

Приміщення бару Григораш Н.О. не відноситься до житлового фонду, тому, що згідно із частиною четвертою статті 4 Житлового кодексу Української РСР до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Усі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Григораш Наталії Олексіївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 у справі №925/215/23 залишити без змін.

Матеріали справи №925/215/23 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир