ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року Справа № 918/375/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Даниляк О.С.

від відповідача - Янкевич Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року у справі №918/375/23 (повний текст складено 17 листопада 2023 року, суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, Київ 65, 03065, )

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, буд. 4, м. Рівне, 33027, )

про стягнення 334 395 грн 28 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення 334 395 грн 28 коп., з яких: 232 218 грн 19 коп. - основний борг за перевищення замовленої (договірної) потужності, 21 8605 грн 21 коп. - пеня, 70 528 грн 26 коп. - інфляційні втрати, 10 043 грн 62 коп. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за період квітень - жовтень 2021 року за Договором транспортування природного газу № від 04 лютого 2020 року та неустойки, інфляційних втрат і 3% річних за несвоєчасне виконання господарського зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року у справі №918/375/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення 334 395 грн 28 коп.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, буд. 4, м. Рівне, 33027, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, Київ 65, 03065, ) 232 218 (двісті тридцять дві тисячі двісті вісімнадцять) грн 19 коп. основної заборгованості, 21 605 (двадцять одну тисячу шістсот п`ять) грн 21 коп. пені, 70 528 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять вісім тисяч) грн 26 коп. інфляційних втрат, 10 043 (десять тисяч сорок три) грн 62 коп. 3% річних та 5 015 (п`ять тисяч п`ятнадцять) грн 93 коп. судового збору.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку про те, що АТ "ОГС "Рівнегаз" не спростовано перевищення замовленої (договірної) потужності за період квітень-жовтень 2021 року і заборгованість відповідача перед позивачем за квітень-жовтень 2021 року в загальній сумі 232 218 грн 19 коп. підтверджена матеріалами справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року у справі №918/375/23 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що у правовідносинах з Оператором ГТС згідно Договору транспортування природного газу № від 04 лютого 2020 року, АТ "Рівнегаз" виступає саме як замовник послуг транспортування природного газу. Водночас, для здійснення статутної діяльності з розподілу природного газу, АТ "Рівнегаз" договір на транспортування природного газу не потрібен, оскільки взаємовідносини сторін як Оператора ГТС та Оператора ГРМ, в даному випадку регулюються Технічною угодою про умови приймання-передачі природного газу та вимог пункту 5 глави 1 розділу XII Кодексу ГРМ (а не Договору). Вказані положення передбачають порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між Оператором ГТС та Оператором ГРМ (як двома перевізниками) на підставі актів приймання-передачі природного газу, що підтверджують обсяг газу, переданий постачальниками - іншими замовниками послуг транспортуванні (в яких укладений договір транспортування з Оператором ГТС) з газотранспортної системи до газорозподільної системи для подальшого розподілу до споживачів. Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Порядок обміну інформацією про подачі та відбори/споживання по закінченню газової доби визначені главою 4 Розділу XII Кодексу ГГС. АТ "Рівнегаз", надаючи до позивача реєстри за формами 2, 3, 4, виключно виконує функції Оператора газорозподільної системи в частині обміну інформацією з Оператором газотранспортної системи для проведення останнім комерційного обліку газу по об`єктах споживачів.

Скаржник стверджує, що поняття договірна потужність не є окремим видом (типом) потужності, а це потужність, що розподіляється замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування і вона може бути як гарантованою, так і переривчастою або потужністю з обмеженнями.

Також відповідач вважає, що між сторонами не погоджено розміру (обсягу) замовленої (договірної) потужності, в тому числі на період однієї газової доби, яку позивач зобов`язаний забезпечити для відповідача за Договором в разі її замовлення відповідачем, а замовлення підтверджується, в тому числі 100% попередньою оплатою. Так, сторонами не було узгоджено істотні умови Договору транспортування природного газу № від 04 лютого 2020 року в частині транспортування природного газу оскільки не укладено додатки №1, №2 до Договору. Між сторонами не погоджено жодного розміру (обсягу) договірної потужності, яку позивач зобов`язаний забезпечити для відповідача за договором, а відповідач завдання на надання послуги позивачу не подавав, 100% попередню оплату не здійснював. Так, відповідач не замовляв жодного обсягу потужності на період однієї газової доби. Оскільки сторони не узгодили обсяг та вартість послуг договірної потужності, а тому неможливо вирахувати обсяги перевищення потужності понад договірну. Також, апелянт зазначає, що впродовж спірного періоду не подавав позивачу жодних заявок на розподіл потужності, оскільки послуг транспортування у спірний період не замовляв. Жодного документу (паперового, електронного) на підтвердження "заявленої позивачем потужності за Договором" в матеріалах справи не міститься. Як відсутній і жоден розрахунок перевищення замовленої (договірної) потужності за встановленою формулою, як це передбачено пунктами 8.3 - 8.4 Договору.

Скаржник звертає увагу суду, що він не подавав природного газу до транспортування на точках входу в ГТС та не замовляв жодної складової послуг транспортування природного газу у позивача. Однак, позивач порахував перевищення відповідачем замовленої потужності на обсяги щодобових небалансів, які є спірними та предметом розгляду судової справи №918/79/23. Жодних інших обсягів природного газу окрім обсягів щодобових небалансів, позивач обрахунку обсягу послуг перевищення замовленої потужності не надав та не вказав.

На переконання АТ "ОГС "Рівнегаз" не слід ототожнювати акти приймання-передачі природного газу за квітень-жовтень 2021 року, підписані між сторонами без посилання на Договір від 04 лютого 2020 року, з актами транспортування природного газу за Договором. Водночас, акти приймання-передачі природного газу складалися між сторонами в розрізі місяця і не містять жодних даних про щодобові обсяги. Таким чином, апелянт вважає, що Договір від 04 лютого 2020 року сторонами не виконувався, транспортування природного газу за спірним Договором не відбувалося, щодобові небаланси Оператором ГТС не врегульовувались, перевищення замовленої (договірної) потужності не було. Позивач не довів понесення ним обґрунтованих та реальних витрат на балансування.

Також, скаржник вважає, що при прийняті рішення судом не враховані норми Постанови НКРЕКП від 29 листопада 2019 року №2586 "Про транспозицію положень актів Європейського Союзу та Енергетичного Співтовариства на ринку природного газу України", що набрала чинності 01 грудня 2019 року, яка підлягає обов`язковому застосуванню при розгляді даної справи. Водночас, Кодекс ГТС України не в повній мірі відображає вимоги Регламенту №312. У пункті 46 рішення від 19 березня 2015 року Суд ЄС у справі С-510/13, розглядаючи спір про доступ до потужності на підставі кодексу газової мережі та надаючи тлумачення відповідним Директивам і Регламентам ЄС, визначив доступ до потужності правом (а не послугою), вказавши: "... слід тлумачити як такі, що становлять захисні заходи, прийняті в інтересах користувачів, які бажають отримати доступ до мережі, і отже, здатні надавати їм права.". Відтак, відповідно до Закону, доступ до потужності є правом, а не послугою. У випадку наявності колізії між нормами Регламенту №459 і Регламенту №312 та нормами Кодексу ГТС (в будь якій редакції) нормами вищої юридичної сили є норми цих Регламентів. Тому що Регламенти стали частиною внутрішнього правового режиму України на виконання норм Угоди про асоціацію, яка є міжнародним договором України.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що за деякі періоди позивач нараховує пеню за період більший за шість місяців, а відтак позивач не застосував у розрахунку пені приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Листом №918/375/23/7743/23 від 27 листопада 2023 року матеріали справи було витребувано з Господарського суду Рівненської області.

29 листопада 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/375/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2023 року у справі №918/375/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року у справі №918/375/23 та призначено розгляд апеляційної скарги на "10" січня 2024 р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

11 грудня 2023 року через "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" адвоката Даниляк Олени Сергіївни надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 грудня 2023 року у справі №918/375/23 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" адвоката Даниляк Олени Сергіївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №918/375/23.

Від позивача ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. Обгрунтовуючи свої заперечення позивач зазначає:

- відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Таким чином, договір транспортування природного газу за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а не договором перевезення;

- підписання Додатку 1 та/або 2 є невід`ємною частиною Договору лише у випадку, якщо замовник бажає отримати додатково до основних послуг ще й право використання саме гарантованої/переривчастої/з обмеженням потужності. При цьому, норми Кодексу ГТС свідчать про те, що саме замовник послуг зобов`язаний вчинити відповідні дії по замовленню гарантованої та/або переривчастої потужності та/або потужності з обмеженнями. У разі якщо Замовник не виявляє бажання отримати право використання зазначеного виду потужності, то отримує доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед/протягом доби;

- АТ "Рівнегаз" вчинено дії, які беззаперечно свідчать про виконання сторонами умов договору від 04 лютого 2020 року №, що виключає його кваліфікацію як неукладеного, наголошуючи, що згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15 липня 2022 року у справі №918/450/20, за законом та Договором достатньою підставою для оплати послуг є алокації (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим Замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо. Крім того, у звітах Форми 8в АТ "Рівнегаз" беззаперечно визнано використання обсягів потужності у квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2021 року;

- щодо не подання/не підтвердження номінації для транспортування природного газу вказує, що подання замовником нульових номінацій або неподання їх взагалі не впливає на обсяг природного газу, який відібрано (протранспортовано) з газотранспортної системи до газорозподільної;

- фактично величина використаних АТ "Рівнегаз" обсягів потужності точок входу/виходу була визначена за результатами алокації на підставі інформації та показників, які були надані самим відповідачем.

- щодо ненадання Оператором ГТС розрахунку та ненаведення формули визначення перевищення замовленої потужності, вказує, що до суду було надано звіти про використання замовленої потужності АТ "Рівнегаз" за газові місяці квітень-жовтень 2021 року, в яких наведено розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю. Оскільки замовлена потужність у кожному місяці становила 0, то обсяг газу, поданий позивачем множився на тариф, встановлений Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3013 на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки, яка набрала чинності з 01 січня 2020 року - 124,16 грн без ПДВ, що відповідає пункту 7.1. спірного Договору;

- доступ до потужності (плата за перевищення замовленої потужності) та врегулювання добового небалансу є різними складовими послуги транспортування. Відповідно, визначення вартості перевищення замовленої потужності (розділ 8 Договору) не є визначенням плати за добовий небаланс (розділ 9 Договору). З огляду на зазначене є нерелевантними посилання апелянта на обставини врегулювання щодобового небалансу як такі, що вплинули на визначення обсягів перевищення потужності;

- позивачем до позовної заяви було додано належним чином завірені копії актів наданих послуг. Водночас, такі акти були підписані представником відповідача без зауважень та застережень, що свідчить про погодження Відповідачем з обсягами перевищення замовленої (договірної) потужності та їх вартістю. Зазначена обставина свідчить про визнання АТ "Рівнегаз" факту отримання послуг транспортування природного газу, в тому числі перевищення замовленої (договірної) потужності за договором від 04 лютого 2020 року № ;

- відповідач, підписуючи договір транспортування природного газу без зауважень, надало однозначну згоду на проведення щоквартальної звірки розрахунків. ТОВ "Оператор ГТС України" наголошує, що разом із позовною заявою надано копії актів звірок розрахунків, підписані сторонами без зауважень;

- АТ "Рівнегаз" на підтвердження своїх тверджень ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів та спростування позовних вимог ТОВ "Оператор ГТС України" і даних (інформації/показників, визначених за результатами алокації), наведених у поданих до Суду доказах.

В судовому засідання 10 січня 2024 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,

04 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор/позивач) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (замовник/відповідач) був укладений договір № транспортування природного газу (далі - Договір), що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 2.1 Договору оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуг є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди та збитків, завданих такими діями або бездіяльністю замовника.

Згідно з пунктом 2.3. Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (пункт 2.5 Договору).

У відповідності до пункту 2.7 Договору додаток №1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи (копія повідомлення додається) за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (пункт 2.8. Договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору, оператор має право, серед іншого, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності, в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник зобов`язувався, серед іншого, не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом.

Із пункту 8.4. договору, серед іншого, вбачається, що сторони узгодили між собою, що замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Крім того, у випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником (оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Відповідно до пункту 11.2. договору, оператор до 15-го числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

При цьому пунктом 11.3 договору встановлено, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріплені печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовано відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулювання відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

У відповідності до пункту 17.1 Договору цей договір набирає чинності з дня його укладення, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Судами встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, не надано.

Крім того, судами встановлено, що дію Договору продовжено на строк до 31 грудня 2021 року, позаяк в матеріалах справи відсутні заяви жодної зі сторін договору про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

1) за квітень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 32,76812 тис.куб.м, всього на загальну суму 4 882,19 грн;

2) за травень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 4,84236 тис.куб.м, всього на загальну суму 721,48 грн;

3) за червень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3,67020 тис.куб.м, всього на загальну суму 546,83 грн;

4) за липень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 1,03100 тис.куб.м, всього на загальну суму 153,61 грн;

5) за серпень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 0,99884 тис.куб.м, всього на загальну суму 148,82 грн;

6) за вересень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 1 484,68736 тис.куб.м, всього на загальну суму 221 206,54 грн;

7) за жовтень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 30,59705 тис.куб.м, всього на загальну суму 4 558,72 грн.

У відповідності до пункту 8.4 Договору позивачем було направлено в інформаційній платформі відповідачу:

1) рахунок № 04-2021-/1000421 від 30 квітня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за квітень 2021 року на загальну суму 4 882,19 грн;

2) рахунок № 05-2021-/1000521 від 31 травня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за травень 2021 року на загальну суму 721,48 грн;

3) рахунок № 06-2021-/1000621 від 30 червня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за червень 2021 року на загальну суму 546,83 грн;

4) рахунок № 07-2021 -/1000721 від 31 липня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за липень 2021 року на загальну суму 153,61 грн;

5) рахунок № 08-2021-/1000821 від 31 серпня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за серпень 2021 року на загальну суму 148,82 грн;

6) рахунок № 09-2021-/1000921 від 30 вересня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за вересень 2021 року на загальну суму 221 206,54 грн;

7) рахунок № 10-2021-/1001021 від 31 жовтня 2021 року на оплату за перевищення договірної потужності за жовтень 2021 року на загальну суму 4 558,72 грн;

8) звіти про використання замовленої потужності AT "Рівнегаз" за газові місяці квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2021 року.

Як вбачається судами, на виконання умов Договору, позивачем направлено відповідачу акти наданих послуг із проханням підписати дані акти та повернути один примірник на адресу ТОВ "Оператор ГТС України", що підтверджується відповідними супровідними листами з належними та допустимими доказами їх направлення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем отримано, та уповноваженими особами відповідача підписано та скріплено печаткою зазначені акти за квітень-жовтень 2021 року.

Вказані акти підписані уповноваженими особами відповідача (комерційним директором Осницьким В.Б., фінансовим директором Зубейко В.М.) без будь-яких зауважень та заперечень.

Також Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" самостійно подано до НКРЕКП підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печаткою підприємства Звіти про використання замовленої потужності від 30 квітня 2021 року, 31 травня 2021 року, від 30 червня 2021 року, від 31 липня 2021 року, від 31 серпня 2021 року, від 30 вересня 2021 року, від 31 жовтня 2021 року, в яких останній у повному обсязі визнає обсяги переданого природного газу з газотранспортної системи та обсяги використаної потужності за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2021 року.

Зі звітів про використання замовленої потужності за квітень-жовтень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), однак фактично розрахунковий обсяг використаної Відповідачем потужності перевищив таке значення (нуль).

З матеріалів справи слідує, що у строки встановлені пунктом 8.4. Договору (до 20-го числа місяця, наступного за звітним) відповідач не оплатив на користь позивача зазначену в актах наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності вартість перевищення договірної потужності за квітень-жовтень 2021 року в загальній сумі 232 218,19 грн, чим порушив умови пунктів 2.5, 8.4 Договору, а також порушив права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності, яка визначена позивачем, у відповідності до пункту 8.4 Договору.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 цього Кодексу та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 180 ГК України деталізовані істотні умови господарського договору. Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Норми ЦК та ГК України можуть застосовуватися до договору транспортування газу (як загальні норми) лише в частині, в якій вони не змінені спеціальним регулюванням, встановленим законодавством про ринок природного газу.

Взаємовідносини сторін, які виникають в процесі укладення та виконання договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2497.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Згідно з частиною 1 статті 32, частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2497.

Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2497 затверджено Типовий договір транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи. При цьому, предметом договору транспортування є послуги: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування (аналогічні за змістом висновки наведені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 15 серпня 2022 року у справі №921/184/21).

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС потужність - максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування; небаланс це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

З наведеного слідує, що доступ до потужності та врегулювання добового небалансу є різними складовими послуги транспортування та відповідно, визначення вартості перевищення замовленої потужності (розділ 8 договору) є відмінним від визначення плати за добовий небаланс (розділ 9 договору).

Щодо твердження АТ "ОГС "Рівнегаз" про відсутність необхідності укладення ним, як Оператором ГРМ, договору транспортування, колегія суддів зазначає наступне.

Системний аналіз змісту Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2493 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1378/27823 (далі - Кодекс ГТС), та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРС), свідчить, що здійснення Відповідачем, як оператором газорозподільних систем (далі - Оператор ГРМ), діяльності щодо розподілу природного газу можливе лише після надходження певних обсягів природного газу до/з газорозподільної системи.

Таке надходження природного газу до/з газорозподільної системи відбувається в точках виходу/входу газотранспортної системи, до яких транспортування природного газу здійснюється оператором газотранспортної системи, яким в даному випадку є позивач.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, можливість здійснення відповідачем, як Оператором ГРМ, діяльності з розподілу природного газу нерозривно пов`язана із транспортуванням природного газу. Тобто, здійснення господарської діяльності Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам.

Укладення АТ "ОГС "Рівнегаз" з оператором ГТС договору транспортування природного газу є не лише умовою доступу до ГТС, однак і обов`язковою вимогою щодо діяльності оператора ГРМ.

При цьому укладення операторами ГТС та ГРМ такого договору транспортування природного газу не позбавляє їх права використовувати у власних відносинах й інші нормативні акти та документи, зокрема, Кодекс ГТС та Технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу, на яких наполягає скаржник, особливо, враховуючи, що вони також є обов`язковими відповідно до пункту 2.1 Ліцензійних умов з розподілу.

Колегія суддів зауважує, що ТОВ "Оператор ГТС" та АТ "ОГС "Рівнегаз" для врегулювання відносин уклали Договір транспортування. Цей Договір виконувався АТ "Рівнегаз", оскільки, як встановлено судами, скаржник подав до НКРЕКП звіт за формою №8в, в якому надав відомості про відбір з ГТС відповідних обсягів природного газу на підставі Договору транспортування.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що укладення договору транспортування природного газу операторами ГТС та ГРМ не є обов`язковими для провадження оператором ГРМ діяльності з розподілу природного газу.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права, які відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України мають враховувати суди при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №918/686/21 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі №921/184/21.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 19 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG зобов`язані надавати один одному інформацію, необхідну для забезпечення безпечного та економного руху природного газу між об`єктами газової інфраструктури, операторами яких вони є, на підставі нормативно-правових актів, визначених цим Законом, або відповідних договорів.

Згідно із пунктом 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.

Пунктами 1 та 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. При цьому додатком до договору визначаються уповноважені особи суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи (зазначаються їхні адреси електронної пошти та контактні дані), для їх електронної реєстрації, що оформлюється у вигляді повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу, до якого додаються у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу.

Зазначене підтверджує, що здійснення АТ "ОГС "Рівнегаз" господарської діяльності з розподілу природного газу у відповідності до вимог чинного законодавства нерозривно пов`язане із укладенням договору транспортування.

Місцевий господарський суд правомірно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що Оператор ГТС та Оператор ГРМ є перевізниками, з огляду на наступне.

Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати:

- надання доступу до потужності (розподіл потужності);

- послуги транспортування;

- послуги балансування.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Таким чином, договір транспортування природного газу за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а не договором перевезення.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі №921/184/21.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що позивачем не надано до суду доказів надання відповідачу послуг транспортування природного газу на умовах укладеного договору, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.3 договору обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженням), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Пунктом 2.7 договору визначено, що додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженням, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Згідно пункту 6.1 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи, зокрема, на такі періоди: 1) річний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності.

Згідно пункту 1 глави 3 розділу IX Кодексу ГТС замовник послуг транспортування, який має намір замовити (забронювати) потужність (крім потужності на добу наперед/протягом доби) в певній точці входу до газотранспортної системи та/або точці виходу з газотранспортної системи, крім точок міждержавного з`єднання у разі бронювання гарантованих та/або переривчастих потужностей, подає у строки, визначені цим Кодексом, оператору газотранспортної системи заявку на розподіл потужності за формою оператора газотранспортної системи, опублікованою на його веб-сайті.

Таким чином, норми Кодексу ГТС та умови договору транспортування природного газу свідчать про те, що саме замовник послуг зобов`язаний вчинити відповідні дії по замовленню потужності. У разі якщо замовник не виявляє бажання отримати право використання зазначеного виду потужності, то отримує доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед/протягом доби.

З огляду на викладене, підписання додатку 1 та/або 2 є невід`ємною частиною договору лише у випадку, якщо замовник бажає отримати додатково до основних послуг ще й право використання саме гарантованої/переривчастої/з обмеженням потужності.

У разі якщо Замовник не виявляє бажання отримати право використання зазначеного виду потужності, то отримує доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед/протягом доби.

Натомість, зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 договору від 04 лютого 2020 року № вбачається, що у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед/протягом доби) додатки 1 та 2 до договору не укладаються.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №918/686/21 та у постановах Верховного Суду від 15 липня 2022 року у справі №921/184/21, від 29 червня 2022 року у справі №906/184/21, від 15 лютого 2023 року у справі №904/7654/21.

Відсутність укладених додатків до Договору не свідчить про неукладеність Договору в цілому за умови його фактичного виконання сторонами. Достатньою підставою для оплати послуг є звіти, складені оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим Замовником. Оплата послуг має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку не укладання додатку 1 відповідачем, як замовником послуг транспортування, не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач, як оператор газотранспортної системи, надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

Отже, виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 Договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до Договору не укладаються.

Відповідно до глави 7 розділу ІХ Кодексу ГТС доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації, підтвердженої оператором газотранспортної системи. Підтверджена оператором газотранспортної системи номінація на газову добу є підтвердженням розподілу потужності на добу наперед (на величину перевищення обсягом природного газу, визначеним у номінації, величини суми вже розподіленої замовнику послуг транспортування потужності на річний, квартальний та місячний періоди). Номінації на період однієї газової доби подаються оператору газотранспортної системи відповідно до положень розділу XI цього Кодексу.

При цьому, пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначено, що номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу.

Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

Таким чином, не надання відповідачем номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, згідно з пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС вважається, що замовник подав нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а тому вся потужність, яка була йому фактично надана, є перевищенням замовленої договірної потужності.

Судами обох інстанцій встановлено, що впродовж спірного періоду квітня-жовтня 2021 року відповідачем не було подано вищевказаних номінацій, натомість в зазначений період квітня-жовтня 2021 року ТОВ "Оператор ГТС України" передало, а Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" прийняло природний газ в обсягах зазначених в актах прийому-передачі.

Окрім того, в матеріалах справи наявні акти наданих послуг перевищеної потужності за період квітня-жовтня 2021 року, а саме:

- акт наданих послуг №04-2021-/1000421 від 30 квітня 2021 року на суму 4 882 грн 19 коп. (з ПДВ);

- акт наданих послуг №05-2021-/1000521 від 31 травня 2021 року на суму 721 грн 48 коп. (з ПДВ);

- акт наданих послуг №06-2021-/1000621 від 30 червня 2021 року на суму 546 грн 83 коп. (з ПДВ);

- акт наданих послуг №07-2021-/1000721 від 31 липня 2021 року на суму 153 грн 61 коп. (з ПДВ);

- акт наданих послуг №08-2021-/1000821 від 31 серпня 2021 року на суму 148 грн 82 коп. (з ПДВ);

- акт наданих послуг №09-2021-/1000921 від 30 вересня 2021 року на суму 221 206 грн 54 коп (з ПДВ);

- акт наданих послуг №10-2021-/1001021 від 31 жовтня 2021 року на суму 4 558 грн 72 коп. (з ПДВ).

Окрім того, відповідачем підписано без зауважень зведені Акти приймання-передачі природного газу, а саме:

- за квітень 2021 року від 05 травня 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 32 168 578, 84 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає;

- за травень 2021 року від 04 червня 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 14 329 871, 29 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає;

- за червень 2021 року від 05 липня 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 10 885 451, 20 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає;

- за липень 2021 року від 05 серпня 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 11 388 861, 24 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає;

- за серпень 2021 року від 06 вересня 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 11 896 738, 59 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає;

- за вересень 2021 року від 05 жовтня 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 15 342 126, 16 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає;

- за жовтень 2021 року від 05 листопада 2021 року, у якому сторони погодили, що ТОВ "Оператор ГТС України" (західний регіон) передало, а АТ "Рівнегаз" прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі: 31 160 360, 95 м. куб; зауважень до ступеню одоризації природного газу на ГРС немає.

На виконання вимог пунктів 2.8, 8.4 договору позивачем було направлено відповідачу через інформаційну платформу, підписані ЕЦП, вищевказані акти наданих послуг, що підтверджується Реєстром файлів відправлених з Інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України" за квітень-жовтень 2021 року.

Згідно з пунктом 11.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Однак, відповідач не звертався до позивача із мотивованими відмовами щодо підписання актів наданих послуг, натомість підписав вказані акти послуг перевищеної потужності за період квітень-жовтень 2021 року без зауважень та заперечень.

В матеріалах справи також наявні звіти відповідача про використання замовленої потужності (далі - звіти Форма 8в) за квітень - жовтень 2021 року.

З вказаних звітів Форми 8в вбачається, що у самостійно підписаних уповноваженими посадовими особами та поданих до НКРЕКП звітах, відповідач у повному обсязі визнає використання потужності газотранспортної системи України за квітень-жовтень 2021 року.

Згідно з пунктом 15 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій (обсягів природного газу) щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 18 лютого 2022 року у справі №918/450/20 та Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 903/775/20 висловлено позицію про те, що Оператор ГТС виконує процедуру алокації виключно на підставі інформації про обсяги подачі та/або відбору природного газу, яка надається самим оператором ГРМ.

Відповідно до пунктів 3.2, 4.1 договору замовник зобов`язаний: не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом. Оператор має право стягувати з замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності, в порядку, визначеному цим договором.

Крім того, як вже зазначалося, відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору. Обов`язковість таких додатків до договору транспортування, виходячи з приписів чинного законодавства, передбачена й безпосередньо законом. Водночас, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Отже, відсутність укладених додатків до Договору не свідчить про неукладеність Договору в цілому за умови його фактичного виконання сторонами.

Колегія суддів зазначає, що достатньою підставою для оплати послуг є звіти, складені оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим Замовником. Оплата послуг має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС). Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням додатків.

Судами встановлено, що сторонами вчинялися дії, спрямовані на виконання договору, про що зокрема свідчать засвідчені копії актів наданих послуг за місяці квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2021 року, які підписані представниками позивача та відповідача без зауважень та застережень, що свідчить про погодження відповідачем з обсягами перевищення замовленої (договірної) потужності та їх вартістю. Зазначена обставина свідчить про визнання відповідачем факту отримання послуг перевищення замовленої потужності за договором від 04 лютого 2020 року та визнання заборгованості за отримані послуги перевищення потужності перед Оператором за вказаним договором.

Враховуючи вищевикладене, приписи пункту 8 глави 1 розділу ХІ, пункту 15 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС, пунктів 4.1, 3.2 договору, проаналізувавши зміст наданих позивачем доказів в їх сукупності, а саме копій: звітів про використання замовленої потужності відповідача за квітень-жовтень 2021 року; актів приймання-передачі газу та актів наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за вказаний період, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що вказані документи є належними та допустимими доказами на підтвердження факту перевищення відповідачем розміру договірної потужності у спірному періоді.

Так, відповідачем у звітах Форми 8в визнано використання обсягів потужності у квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2021 року. Оператор ГТС фактично здійснює алокацію (аналіз та систематизацію даних) на підставі інформації щодо обсягів відібраного газу, яка була надана самим замовником послуг. Подання замовником нульових номінацій або неподання їх взагалі не впливає на фактичний обсяг відібраного замовником природного газу з ГТС.

Щодо доводів апелянта про те, що прийняття природного газу відбувалось поза межами дії договору транспортування, колегія суддів зазначала вище, що можливість здійснення відповідачем, як Оператором ГРМ, діяльності з розподілу природного газу нерозривно пов`язана із транспортуванням природного газу. Тобто, здійснення господарської діяльності Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі №921/184/21.

Також, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача, які стосуються невнесення ним 100% передплати за договором, оскільки тарифи та визначення вартості і порядку розрахунків за договірну потужність встановлено положеннями частин 7 та 8 Договору від 04 лютого 2020 року № , укладеного між АТ "ОГС "Рівнегаз" та Оператором ГТС. Порядок визначення вартості перевищення Замовником замовленої потужності за кожний день газового місяця та відповідну формулу передбачено пунктами 8.3 та 8.4 Договору. Порядок визначення вартості перевищення замовленої потужності саме Оператором ГРМ, як Замовником, за кожний день газового місяця та відповідну формулу передбачено саме пунктом 8.4 Договору, а не 8.3, на який посилається відповідач у апеляційній скарзі.

Пунктом 8.4 Договору (із врахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 17 серпня 2020 року) не передбачено внесення Замовником 100% попередньої оплати за перевищення замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи.

Більше того, згідно пункту 8.4 Договору Замовник, який є Оператором ГРМ, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Щодо доводів АТ "ОГС "Рівнегаз" про ненадання Оператором ГТС разом зі звітом про використання замовленої потужності розрахунку перевищення замовленої (договірної) потужності, колегія суддів зазначає, що поняття "розрахунок перевищення розміру договірних потужностей" не є тотожним поняттю "розрахунок вартості перевищення замовленої потужності". Матеріали справи містять докази направлення позивачем відповідачу разом із звітами про використання замовленої потужності АТ "Рівнегаз" за газові місяці квітень-жовтень 2021 року відповідних рахунків на оплату таких перевищень, в яких зазначено як розмір перевищення та тариф, так і вартість такого перевищення.

Щодо тверджень відповідача про те, що він не подавав, а Оператор не підтверджував номінації для транспортування природного газу, а відтак не отримував послуг з замовленої потужності суд зазначає наступне.

Подання замовником нульових номінацій або неподання їх взагалі не впливає на обсяг природного газу, який відібрано (протранспортовано) з газотранспортної системи до газорозподільної.

Відповідно до пунктів 7.1 - 7.3 Договору від 04 лютого 2020 року вартість Послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3013 встановлено тарифи для ТОВ Оператор ГТС України на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки, яка набрала чинності з 01 січня 2020 року. Оператор зобов`язаний застосовувати тариф встановлений НКРЕКП для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності на точки виходу.

Відповідно до пункту 8.3 договору, вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за формулою наведеною в даному пункті договору. Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу. Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Пунктом 8.4 договору визначено, зокрема, що у випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України, відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Розбіжності щодо вартості перевищення замовленої потужності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у цьому пункті цього Договору, визначається за даними Оператора.

Отже, як встановлено судами, розподіл потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Регулятором (пункти 7.1 - 7.3 договору). Тариф без ПДВ встановлений Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3013 на рівні 124,16 грн.

Зі звіту про використання замовленої потужності за квітень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 32, 76812 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць квітень 2021 року розрахована наступним чином: 32, 76812 тис.м3 х 124,16 грн = 4 068, 49 грн + 20% ПДВ = 4 882, 19 грн;

Зі звіту про використання замовленої потужності за травень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 4, 84236 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць травень 2021 року розрахована наступним чином: 4, 84236 тис.м3 х 124,16 грн = 601, 23 грн + 20% ПДВ = 721 грн 48 коп.;

Зі звіту про використання замовленої потужності за червень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 3, 67020 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць червень 2021 року розрахована наступним чином: 3, 67020 тис.м3 х 124,16 грн = 455, 69 грн + 20% ПДВ = 546 грн 83 коп.

Зі звіту про використання замовленої потужності за липень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 1, 03100 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць липень 2021 року розрахована наступним чином: 1, 03100 тис.м3 х 124,16 грн = 128, 01 грн + 20% ПДВ = 153 грн 61 коп.

Зі звіту про використання замовленої потужності за серпень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 0, 99884 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць серпень 2021 року розрахована наступним чином: 0, 99884 тис.м3 х 124,16 грн = 124, 02 грн + 20% ПДВ = 148 грн 82 коп.

Зі звіту про використання замовленої потужності за вересень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 1 484, 68736 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць вересень 2021 року розрахована наступним чином: 1 484, 68736 тис.м3 х 124,16 грн = 184 338 грн 78 коп + 20 % ПДВ = 221 206 грн 54 коп.

Зі звіту про використання замовленої потужності за жовтень 2021 року вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, у відповідні дні газового місяця відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 30, 59705 тис.м3.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць жовтень 2021 року розрахована наступним чином:30, 59705 тис.м3 х 124,16 грн = 3 798 грн 93 коп. + 20% ПДВ = 4 558 грн 72 коп.

Також між сторонами підписано Акти звірки взаємних розрахунків за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2021 року, з 01 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року, з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Акти звірки взаємних розрахунків підписані уповноваженою особою відповідача без будь яких зауважень, з яких вбачається, що відповідач підтверджує наявність у нього заборгованості перед Оператором за послуги перевищення замовленої потужності квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2021 року.

Крім того, згідно із пунктом 3 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 19.1 договору від 04 лютого 2020 року транспортування природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем, сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом.

Пунктом 19.2 даного Договору передбачено, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим Договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому Договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках - електронною поштою.

Тобто Договір транспортування фактично передбачає два різних порядки визначення способу обміну інформацією і документами: для інформації, що стосується надання послуг - відповідно до Кодексу ГТС, для інших повідомлень, вимог, звітів, інформації, що мають бути надані за цим Договором - рекомендованим листом, кур`єром або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Односторонні акти оператора ГТС та рахунки стосуються надання послуг, тому на них поширюється пункт 19.1 Договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1437 від 27 грудня 2017 року затверджено Зміни до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років, та, зокрема, запроваджено роботу інформаційної платформи. Вказана постанова набрала чинності з 01 серпня 2018 року.

Відповідно до частини 4 статті 1 Кодексу ГТС інформаційна платформа це електронна платформа оператора газотранспортної системи у формі веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Таким чином, Кодекс ГТС передбачає функціонування інформаційної платформи, яка істотно змінила процедуру взаємодії між суб`єктами ринку природного газу. Функціонування платформи забезпечує оператор ГТС задля надання послуг транспортування природного газу відповідно до Кодексу ГТС. Платформа дозволяє автоматизувати процеси електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу - оператором ГТС, операторами ГРМ та замовниками послуг транспортування газу. Інформаційна платформа почала працювати в штатному режимі з 01 березня 2019 року.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №927/1041/19.

Умовами укладеного Договору сторони погодили, що Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи. Взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу.

Таким чином, відповідно до вимог Кодексу ГТС та умов Договору взаємодія сторін і обмін інформацією здійснюється із використанням електронного цифрового підпису через інформаційну платформу Оператора ГТС, який виконує функції адміністратора інформаційної платформи та оприлюднює на своєму веб-сайт інформацію, передбачену цим Кодексом.

Як свідчить доданий до позовної заяви Реєстр файлів, відправлених через Інформаційну платформу, позивачем було направлено відповідачу в інформаційній платформі поштою SAP відповідні документи (звіти використання замовленої потужності, рахунки на оплату та відповідні акти надання послуг) за газові місяці квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2021 року, які були підписані з використанням електронного цифрового підпису.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період квітень-жовтень 2021 року є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності за період квітень-жовтень 2021 року.

Замовник як користувач інформаційної платформи мав доступ до відомостей про перевищення замовленої (договірної) потужності та вартість таких послуг на такій інформаційній платформі. При цьому відповідно до пункту 3 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС позивач міг надсилати відповідачу таку інформацію на електронну пошту.

Ненадіслання позивачем відповідачу через засоби поштового зв`язку акта та рахунку не може бути підставою для висновку про ненастання строку оплати, оскільки передача інформації про остаточні щодобові подачі та відбори між оператором ГТС та замовником відбувається в електронному вигляді через інформаційну платформу (пункту 5.21 постанови Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі №924/1135/20).

Подібна позиція наведена також у постановах Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі №924/362/21, від 29 червня 2022 року у справі №906/184/21.

Крім того, зазначені умови укладеного між сторонами договору транспортування від 04 лютого 2020 року № вже були предметом розгляду об`єднаною палатою Верховного Суду в межах справи №918/686/21.

Щодо доводів відповідача про ненадання до суду доказів на підтвердження безспірності виникнення неврегульованих негативних небалансів у АТ "ОГС "Рівнегаз" у квітні - жовтні 2021 року колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 15 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Водночас слід враховувати, що у відповідності до положень Кодексу ГТС складовими послуги транспортування є:

- одержання доступу до потужності,

- надання послуг із транспортування,

- врегулювання добового небалансу.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" доступ - це право користування потужністю об`єкта газової інфраструктури в обсязі та на умовах, встановлених у договорі про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг установки LNG.

Згідно із пунктом 29 частини 1 статті 1 даного Закону потужність - це максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику відповідно до договору про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг установки LNG.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації

Отже, доступ до потужності (плата за перевищення замовленої потужності) та врегулювання добового небалансу є різними складовими послуги транспортування. Відповідно, визначення вартості перевищення замовленої потужності (розділ 8 Договору) не є визначенням плати за добовий небаланс (розділ 9 Договору).

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби.

Замовник послуг транспортування природного газу може надавати торгове сповіщення на газову добу незалежно від надання номінації/реномінації на таку газову добу.

Замовник послуг транспортування природного газу може надавати необмежену кількість торгових сповіщень протягом газової доби (D).

Якщо оператор газотранспортної системи отримує торгові сповіщення на відчуження та на набуття, що збігаються, та якщо обсяги природного газу у сповіщеннях є рівними, то оператор газотранспортної системи погоджує таку передачу природного газу та відносить такі обсяги природного газу на відповідні портфоліо балансування.

Таким чином, замовник може збалансувати своє портфоліо балансування шляхом направлення торгових сповіщень незалежно від надання номінації на таку газову добу, що жодним чином не буде впливати на врегулювання питання перевищення замовленої (договірної) потужності, а впливатиме лише на визначення обсягів небалансів.

З огляду на зазначене є нерелевантними посилання відповідача на обставини врегулювання щодобового небалансу як такі, що вплинули на визначення обсягів перевищення потужності.

Крім того, колегіє суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що доступ до потужності є правом, а не послугою, а Кодекс ГТС в цій частині суперечить нормам Закону України "Про ринок природного газу" та директивам ЄС.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

У постанові від 18 лютого 2022 року у справі №918/450/20 Об`єднана палата Верховного Суду прийшла до однозначних висновків про те, що "9.19. Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування. За змістом Договору послуги, які можуть бути надані замовнику: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС; послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (пункт 2.3)".

У постанові від 15 серпня 2022 року у справі №921/184/21 Об`єднана палата Верховного Суду прийшла до висновків про те, що:

"8.6. ... Закон "Про ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

Кодекс ГТС встановлює, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування (абзац перший пункту 1 глави 1 розділу VIII).

... 9.2. За результатами перегляду справи в касаційному порядку об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, враховуючи наведене у розділі 8 цієї постанови, вбачає підстави для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16 липня 2020 року зі справи №920/206/19, від 23 липня 2020 року зі справи №920/180/19, від 08 грудня 2021 року зі справи №904/949/21, про те що договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу і до правовідносин за ними підлягають застосуванню положення статей 306, 307, 315 ГК України, оскільки зазначені договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг, виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу".

Таким чином, Верховний Суд протягом тривалого часу дотримується чіткої позиції про те, що предметом договору транспортування є надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

Формуючи вказану правову позицію, Верховний Суд чітко вказав на те, що взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та типовим договором транспортування природного газу, який за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Крім іншого, колегія суддів відхиляє аргументи АТ "ОГС "Рівнегаз" щодо необхідності застосування при вирішенні даного спору Директиви 2009/73/ЄС та Регламенту (ЄС) 312/2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах, який був транспонований до законодавства України постановою НКРЕКП від 29 листопада 2019 року №2586. Апелянт вважає, що норми Директиви та Регламенту істотно відрізняються від положень чинного законодавства України.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України, встановлює Закон "Про міжнародні договори України", стаття 19 якого передбачає, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

24 вересня 2010 року Україна приєдналася до Договору про ЕС (приєднання набрало чинності 01 лютого 2011 року).

Згідно зі статтею 3 Договору про ЕС для цілей статті 2 Договору діяльність ЕС охоплює, зокрема:

a) запровадження Договірними Сторонами нормативно-правової бази Європейського Співтовариства з енергетики, навколишнього середовища, конкурентної політики та відновлюваних джерел енергії, як описано у розд.II Договору про ЕС, що враховує як інституційну структуру ЕС, так і конкретну ситуацію в кожній з Договірних Сторін, як описано в розд.II Договору про ЕС;

b) установлення певної регуляторної системи, що дозволяє ефективне функціонування ринків енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, на територіях Договірних Сторін і частині території Європейського Співтовариства та охоплює створення єдиного механізму транскордонної передачі та (або) транспортування енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, й здійснення нагляду за одностороннім дотриманням заходів з безпеки (далі - механізм функціонування ринків енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі), як описано в розд.III Договору про ЕС;

c) створення Сторонами ринку енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, без внутрішніх кордонів, у тому числі координацію взаємодопомоги у разі серйозних порушень у функціонуванні енергетичних мереж або зовнішніх пошкоджень, яка може охоплювати досягнення спільної енергетичної зовнішньоторговельної політики (далі - створення єдиного енергетичного ринку), як описано в розд.IV Договору про ЕС.

Згідно зі статтею 5 Договору про ЕС ЕС дотримуватиметься нормативно-правової бази Європейського Співтовариства, описаної в розд.II, що враховує як інституційну структуру цього Договору, так і конкретні умови кожної з Договірних Сторін з урахуванням необхідності забезпечення високого рівня захисту інвестицій та їхнього найоптимальнішого залучення.

При цьому, за статтею 11 Договору про ЕС, яка міститься у розд.ІІ, "нормативно-правова база Європейського Співтовариства з енергетики" для цілей цього Договору означають: i) директиву Європейського парламенту й Ради Європи 2003/54/EC від 26 червня 2003 року стосовно загальних засад функціонування внутрішнього ринку електроенергії, ii) директиву Європейського парламенту й Ради Європи 2003/55/EC від 26 червня 2003 року стосовно загальних засад функціонування внутрішнього ринку природного газу та iii) постанову Європейського парламенту й Ради Європи 1228/2003/EC від 26 червня 2003 року стосовно умов доступу до мережі транскордонної передачі електроенергії.

Такі положення наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №910/9627/20.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у пункті 8.9 наведеної постанови також зазначила, що, приєднавшись до Договору про ЕС, Україна прийняла на себе зобов`язання дотримуватися встановлених цим Договором положень та нормативно-правової бази щодо передачі енергопродуктів та матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі.

В Угоді про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та ЄС, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованою Україною відповідно до Закону №1678-VII від 16 вересня 2014 року (гл.1 "Співробітництво у сфері енергетики, включаючи ядерну енергетику" розд.V "Економічне та галузеве співробітництво"), сторони домовилися продовжувати та активізувати існуюче співробітництво у сфері енергетики з метою підвищення енергетичної безпеки, конкурентоспроможності та стабільності, що є необхідним для просування економічного зростання та досягнення прогресу у напрямку ринкової інтеграції, в тому числі шляхом поступового зближення в енергетичному секторі.

Додатком XXVII до Угоди про асоціацію передбачено імплементацію Директиви 2009/73/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку природного газу та про скасування Директиви 2003/55/ЄС.

У статті 53 Директиви 2009/73/ЄС передбачено, що Директива 2003/55/ЄС скасовується з 03 березня 2011 року без шкоди зобов`язанням держав-членів щодо граничних строків для транспонування та застосування зазначеної Директиви. Посилання на скасовану Директиву мають вважатися посиланнями на цю Директиву та читатися згідно з таблицею відповідності, поданою в Додатку ІІ.

З наведеного вбачається, що положення Директиви 2003/55/ЄС не підлягають імплементації. Натомість у тих випадках, коли законодавство, зокрема, міжнародні договори містять посилання на Директиву 2003/55/ЄС, застосуванню підлягають відповідні положення Директиви 2009/73/ЄС.

Щодо посилання скаржника на необхідність прямого застосування положень директив ЄС до спірних відносин суд зауважує, що директиви є правовими актами ЄС, які ухвалюються відповідно до Договору про Європейський Союз і Договору про функціонування Європейського Союзу (консолідована версія 2010/С 83/01). У статті 288 цього Договору вказано, що директива є обов`язковою щодо результату, якого необхідно досягти, для кожної держави-члена, якій її адресовано, проте залишає національним органам влади вибір форми та засобів.

Отже, на відміну від регламенту, норми якого прямо застосовуються у всіх державах-членах ЄС, Директива не є актом (інструментом) прямої дії, її норми мають бути імплементовані в національне законодавство, причому форми та засоби такої імплементації можуть бути різними. І лише якщо держава-член очевидно не виконує свої обов`язки із імплементації директив, то норми директиви можуть мати ефект прямої дії.

Більше того, оскільки Україна не є державою членом ЄС її обов`язки з імплементації положень acquis ЄС, зокрема, й директив ЄС, до національного законодавства визначені міжнародними договорами. Щодо зазначених скаржником директив це Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та ЄС, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року та Договір про ЕС.

При цьому відповідно до частини 1 статті 2 Закону "Про ринок природного газу" на виконання зобов`язань України за Договором про ЕС та Угодою про асоціацію, цей Закон спрямований на імплементацію актів законодавства Енергетичного Співтовариства у сфері енергетики, а саме, Директиви 2009/73/ЄС; Регламенту (ЄС) 715/2009 про умови доступу до мереж транспортування природного газу та яким скасовується Регламент (ЄС) 1775/2005; Директиви 2004/67/ЄС про здійснення заходів для забезпечення безпеки постачання природного газу.

У постанові НКРЕКП "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи" від 30 вересня 2015 року №2493 зазначається, що Кодекс ГТС ухвалений відповідно до статей 4 та 33 Закону "Про ринок природного газу", а у самому Кодексі вказано про те, що він розроблений відповідно до Закону "Про ринок природного газу" (пункт 1 глави 1 розділу I Кодексу ГТС). Тобто положення Закону "Про ринок природного газу" та Кодексу ГТС, які застосовувалися судом першої інстанції, є такими, що в розумінні статті 2 зазначеного Закону відповідають вимогам міжнародних актів, зокрема, Директиви 2009/73/ЄС (що скаржник не спростував).

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про необхідність застосування до спірних відносин Регламенту (ЄС) 312/2014 як такого, що був транспонований до національного законодавства України постановою НКРЕКП від 29 листопада 2019 року №2586 "Про транспозицію положень актів Європейського Союзу та Енергетичного Співтовариства на ринку природного газу України".

Аналогічний висновок був зроблений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №914/2441/21, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №918/686/21.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що АТ "ОГС "Рівнегаз" не спростовано перевищення замовленої (договірної) потужності за період квітень-жовтень 2021 року і заборгованість відповідача перед позивачем за квітень-жовтень 2021 року в загальній сумі 232 218 грн 19 коп. підтверджена матеріалами справи.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, а тому обґрунтованим є розмір 3% річних в сумі 10043 грн 62 коп та інфляційних втрат - 70 528 грн 26 коп.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Штрафними санкціями, в розумінні статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі, неустойкою.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за не виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняє шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Згідно з пунктом 13.5 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховує пеню за наступні періоди:

- на суму основного боргу 4882 грн 19 коп. - за період з 21 травня 2021 року до 20 листопада 2021 року (184 дні - отримана судом сума 394,99 грн);

- на суму основного боргу 721 грн 48 коп. - за період з 23 червня 2021 року до 22 грудня 2021 року (183 дні - 59,60 грн);

- на суму основного боргу 546 грн 83 коп за період з 21 липня 2021 року до 20 січня 2022 року (184 дні - 46,70 грн);

- на суму основного боргу 153 грн 61 коп за період з 21 серпня 2021 року до 20 лютого 2022 року (184 днів -13,65 грн);

- на суму основного боргу 148 грн 82 коп за період з 21 вересня 2021 року до 20 березня 2022 року (181 день - 13,11 грн);

- на суму основного боргу 221 206 грн 54 коп. за період з 21 жовтня 2021 року до 20 квітня 2022 року (182 дні - 20641,90 грн);

- на суму основного боргу 4 558 грн 72 коп. за період з 23 листопада 2021 року до 22 травня 2022 року (181 день - 435,26 грн).

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок пені та встановлено, що отримана сума не виходить за межі заявленої до стягнення - 21 605 грн 21 коп.

Апелянт стверджує, що розрахунок пені здійснений за періоди, які перевищують 6-місячний строк. Проте, колегія суддів не може погодитись з такими доводами.

Частиною 1 статті 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтями 252 - 254 Цивільного кодексу України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що визначальним у даному спорі є те, що строк нарахування пені визначається місяцями, а відтак неможливим є застосування щодо кожного періоду однакової кількості днів, а саме 182 дні, як наполягає скаржник.

Нарахування розміру пені здійснено позивачем за заборгованість щодо кожного газового місяця окремо протягом шестимісячного строку, починаючи з наступного дня після настання строку оплати та закінчуючи нарахування в останній день місяця.

Інші заперечення в частині нарахування штрафних санкцій відповідачем не надавалися.

Таким чином, доводи АТ "ОГС "Рівнегаз", викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року у справі №918/375/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 07 листопада 2023 року у справі №918/375/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №918/375/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" січня 2023 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.