ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р. Справа№ 910/8160/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

згідно протоколу судового засідання від 11.01.2024:

від позивача за первісним позовом : не з`явився;

від відповідача за первісним позовом - Гуртова К.В., адвокат, посвідчення № 21/3003;

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 (повний текст - 21.11.2023)

у справі № 910/8160/23 (суддя Стасюк С.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про стягнення 38 578,18 грн.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

про визнання недійсним договору

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

02.11.2023 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, про долучення доказів у підтвердження понесених позивачем за первісним позовом судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 910/8160/23, у розмірі 6 000, 00 грн.

Заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтовано тим, що позивачем за первісним позовом було понесено витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню.

2. Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8160/23 - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 3 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У іншій частині заяви - відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції обґрунтовано застосуванням принципу співмірністю витрат на оплату послуг адвоката, а також часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, положення процесуального законодавства та беручи до уваги обґрунтованість та розумність розміру гонорару адвоката, який покладається на іншу сторону, доказове наповнення матеріалів справи, те, що спір не є складним, для його вирішення не було необхідності у застосуванні спеціального законодавства, ціна позову могла бути розрахована простим математичним шляхом. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення всієї заявленої суми не відповідає критерію розумності, справедливості та співмірності. Та лише частково задовольнив заяву.

Суд першої інстанції виходив з того, що кожна справа має свою специфіку, а тому врахувавши всі аспекти даної справи, а для належного представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" у цій справі заявлені витрати не відповідають критеріям реальності та розумності, не є неминучими у заявленій сумі.

Так, суд першої інстанції, врахувавши надані заявником докази, ступінь складності справи, підтверджену документально вартість та детальний опис виконаних робіт, стягнув з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" лише 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погоджуючись частково з додатковим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал 30.11.2023 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (яка була зареєстрована 01.12.2023), в якій просило прийняти її до розгляду, відкрити апеляційне провадження. Скасувати додаткове рішення в частині стягнення 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове, яким залишити без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8160/23. Також скаржник просив зупинити дію додаткового рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 у справі № 910/8160/23 та призначено справу до розгляду на 11.01.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв та клопотань. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що подавши апеляційну скаргу 30.11.2023, скаржник подав скаргу протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення, а тому клопотання про зупинення дії додаткового рішення залишено без розгляду.

11.01.2024 у судове засідання з`явився лише представник відповідача за первісним позовом з`явився. Представник позивача за первісним позовом не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет 06.12.2023 о 19:44. Клопотань про неможливість розгляду до суду не надійшло.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу в частині стягнення 3 000, 00 грн з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва прийнято без належної оцінки всіх обставин справи, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

Скаржник вказує, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача за первісним позовом подав докази на підтвердження понесених витрат на правову (правничу) допомогу поза межами строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України. Положення статті 129 ГПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду заяву про розподіл судових витрат по справі, подачу після визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України граничного строку для її подання. Тобто, вищезазначене є підставою для залишення заяви про стягнення судових витрат без розгляду. При цьому заява про ухвалення додаткового рішення подана 02.11.2023, тобто через 28 днів після ухвалення рішення, отже з пропущенням строку визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України. Втім судом першої інстанції, на думку скаржника, зазначена обставина залишена поза увагою.

Також, на переконання скаржника, з матеріалів справи вбачається, що для позивача за первісним позовом вказана справа є однотипною, оскільки основним видом діяльності позивача за первісним позовом є викуп у страхових компаній заборгованості по страховим відшкодуванням, виплаченим за завдану власникам транспортних засобів матеріальну шкоду, та стягнення їх в судовому порядку, а також на те, що ціна позову складає лише 38 578,18 грн.

Крім того, наданий представником позивача за первісним позовом договір не містить ні переліку послуг, що за ним надавався, ні розрахунку вартості таких послуг. Також позивачем за первісним позовом наданий акт виконаних робіт від 15.05.2023 та детальний опис робіт, за яким позивач за первісним позовом значиться надання наступних послуг: «Підготовка та направлення до Господарського суду м. Києва позовної заяви про стягнення з ПрАТ «АК «Київводоканал» шкоди в порядку регресу в розмірі 38 578,18 грн». На думку скаржника, з наданого акту неможливо встановити кошторис за кожну надану послугу окремо з урахуванням погодинної/фіксованої оплати. Даний опис містить лише загальну суму, яка є значно завищеною по відношенню до складності справи, фактично витраченого часу та об`єму виконаної роботи.

А тому, на думку скаржника, вищевикладене свідчить про те, що задоволений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає складності справи.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. Клопотань про продовження строку для його подачі не заявлялося.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2023 (через електронний суд) до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, про долучення доказів в підтвердження понесених позивачем за первісним позовом судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 910/8160/23, в розмірі 6 000, 00 грн.

Заяву про ухвалення додаткового рішення обґрунтовано тим, що позивачем за первісним позовом було понесено витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8160/23 - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 3 000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. У іншій частині заяви - відмовлено.

Указане рішення мотивовано тим, що згідно з ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд першої інстанції, врахувавши надані заявником докази, ступінь складності справи, підтверджену документально вартість та детальний опис виконаних робіт, стягнув Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Саме в цій частині в порядку ст. 269 ГПК України здійснюється перегляд.

Щодо позиції скаржника про те, що для позивача за первісним позовом вказана справа є однотипною, оскільки основним видом діяльності позивача за первісним позовом є викуп у страхових компаній заборгованості по страховим відшкодуванням, виплаченим за завдану власникам транспортних засобів матеріальну шкоду, та стягнення їх в судовому порядку, а також на те, що ціна позову складає лише 38 578,18 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Нормою ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону).

Водночас, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Тобто підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що позиція скаржника щодо того, що справа є однотипною та стягнена сума (3 000 грн) є значно завищеною по відношенню до складності справи, фактично витраченого часу та об`єму виконаної роботи - не є доведеною належним чином та не обґрунтовано належним чином. Так скаржником, не надано суду апеляційної інстанції належних доказів того, що у аналогічних справах (з урахуванням того, що в даній справі було заявлено первісний та зустрічний позов) за такий же самий перелік наданих робіт/послуг (виконані роботи) стягнуто суму менша за 3 000,00 грн. А тому суд апеляційної інстанції доводи скаржника у цій частині залишає без розгляду, як необґрунтовані.

Щодо позиції скаржника про те, що заява про ухвалення додаткового рішення подана 02.11.2013, тобто через 28 днів після ухвалення рішення, тобто, на думку скаржника, з пропущенням строку визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України. Та щодо того, що судом першої інстанції, на думку скаржника, зазначена обставина залишена поза увагою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Маркс.Капітал" в позовній заяві (т. 1, арк. справи 5,6) порушив клопотання про ухвалення додаткового рішення, та також ТОВ "Маркс.Капітал" долучило відповідні докази, які наявні в додатках до позовної заяви, а саме : ордер на надання правничої (правової) допомоги, договір про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2022, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.05.2023, детальний опис робіт (наданих послуг) (т.1 арк. справи 98-104). Та також заяву 02.11.2023 (через електронний суд) з залученням аналогічних доказів (т. 2, арк. справи 70-77) щодо понесених судових витрат у сумі 6 000 грн. Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що в додатках до позовної заяви та в додатках до заяви про ухвалення додаткового рішення надані однакові докази, щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу. Нові докази заявником до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучались, як і не збільшувалась сума.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тобто, зі змісту наведеної правової норми встановлено два випадки надання доказів щодо судових витрат:

1) до закінчення судових дебатів;

2) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №927/26/18, від 07.04.2020 у справі №910/2022/19, від 21.06.2022 у справі № 08/574/20).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками, зокрема: зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; заявити про це до закінчення судових дебатів у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20).

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем за первісним позовом було повідомлено суд першої інстанції про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи, тобто саме до закінчення судових дебатів. Та надано всі докази такого понесення.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення подана 02.11.2023, після складання повного тексту додаткового рішення. Оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання від 05.10.2023 (т. 2, стр. 58-59) представник ТОВ "Маркс.Капітал" не був присутнім в судовому засіданні. Отже, позивач за первісним позовом не міг бути обізнаний щодо результату розгляду справи. А тому з дня складання повного тексту рішення суду першої інстанції (30.10.2023), ТОВ "Маркс.Капітал" визначений законом строк не пропустило.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Оскільки позивач за первісним позовом до позовної заяви відповідні докази надав, тобто до закінчення судових дебатів (т. 1, арк. справи 5,6 та арк. справи 98-104) та враховуючи положення ч. 2 ст. 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд висновує, що позиція скаржника щодо того, що заява про ухвалення додаткового рішення подана з пропущенням строку визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України відхиляється, як не обґрунтована. А тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва прийнято з належною оцінкою всіх обставин справи, у зв`язку з чим додаткове рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи те, що після перегляду даної справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 в оскаржуваній частині та залишення без задоволення апеляційної скарги.

У зв`язку з чим додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Таким чином, на підставі ст. 2, 126, 129, ч. 2 ст. 244, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст. 2, 126, 129, ч. 2 ст. 244, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 у справі № 910/8160/23 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 в оскаржуваній частині у справі №910/8160/23 - залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 12.01.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич