РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.01.2024Справа № 910/7707/23
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) "Київкомунсервіс"

до Фізичної особи-підприємця Кім-Лєбєдєвої Анни Віссаріонівної

про стягнення 18528,48 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кім-Лєбєдєвої Анни Віссаріонівної (далі - відповідач) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) "Київкомунсервіс" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-00915 від 01.09.2016 (далі - Договір), разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити надані йому послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.11.2020 по 31.03.2023.

Розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (м. Київ, вул. Механізаторів, 2, кв. 388) та на адресу вказану у Договорі (м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 11, офіс 1).

Із залученох до матеріалів справи конвертів, у яких Відповідачу направлялися копії ухвали суду про відкриття провадження вбачається, що конверти за обома адресами повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Інформації щодо наявності у відповідача іншої поштової адреси у суду та позивача відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого відповідача щодо його належного отримання, тобто, його власною волею, оскільки відомості, зокрема, про адресу місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань подає сам відповідач.

За відсутності відзиву у даній справі суд вирішує спір за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3430-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 14.02.2024.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2016 між позивачем (виконавець) та відповідачем (споживач) укладено Договір, відповідно до умов п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з вивезення (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення) твердих побутових відходів (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послуги.

Відповідно до п. 1.1 Договору з метою обмеження шкідливого впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я мешканців Шевченківського району міста Києва виконавець бере на себе зобов`язання відносно надання послуг з вивезення побутових відходів (ТПВ) в обсязі та на умовах передбачених даним Договором, а споживач зобов`язується отримати та оплатити послуги виконавця.

За умовами. 2.1 Договору виконавець забезпечує вивіз твердих побутових відходів, які складаються щоденно споживачем в контейнер для сміття.

Згідно з п. 3.2 п.п. 3.2.1 Договору споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі перераховувати кошти виконавцю за надані послуги згідно умов цього Договору.

Відповідно до умов п. 4.1 Договору вартість наданих послуг по вивезенню ТПВ визначається, виходячи із обсягу накопичення ТПВ згідно категорії споживача і тарифу на послуги, які надаються КП "Автотранспортне підприємство Шевченківського району" встановлено розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від « 02» березня 2015 року № 186 «Про встановлення тарифів па послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)» (далі - Розпорядження), яке набрало чинності з дня його оприлюднення, а саме - Розпорядження, оприлюднене у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №36 (4632) 13 березня 2015 року.

Тариф на послуги за цим Договором становить: 82 (вісімдесят дві) гри. 36 коп. з 11ДВ за 1 м3 для юридичних осіб та 69 (шістдесят дев`ять) гри. 18 коп. за 1 мЗ для бюджетних установ.

Періодом для розрахунку вартості послуг є календарний місяць (п. 4.2 Договору).

Категорія споживача: по вул. Довнар-Запольського, 11 (п. 4.3 Договору).

Кількість одиниць, яку використовує споживач 2,2 м.3 (п. 4.4 Договору).

Вартість послуг по вивезенню ТПВ складає: 82,36 грн * 2,2 м3=181,19 грн у тому числі ПДВ - 20 % (п. 4.5 Договору).

Оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісяця у строк до 20 числа місяця у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п. 4.7 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору цей договір набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2017. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовжений на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Матеріали справи не містять доказів того, що дія Договору була припинена, а отже він є чинним.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 19 вказаного вище Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору було надано відповідачу послуги за Договором у період з 01.11.2020 по 31.03.2023 на загальну суму 25821,04 грн, на підтвердження чого надано відповідні акти наданих послуг.

Разом з тим, відповідачем було частково здійснено оплату наданих йому послуг у сумі 11138,76 грн на підтвердження чого позивачем долучено копії банківських виписок.

Таким чином, позивач стверджує, що заборгованість відповідача за надані по Договору послуги у період складає 14682,28 грн.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Так, на підтвердження наданих відповідачу послуг за Договором у період з 01.11.2020 по 31.03.2023 позивачем було надано відповідні акти наданих послуг, які підписані лише зі сторони позивача.

Приймаючи до уваги наведений вище принцип «вірогідності доказів», суд дійшов висновку, що надані позивачем докази є вірогідними та такими, що в більшій мірі підтверджують факт надання позивачем відповідачу послуг за спірний період відповідно до умов Договору.

Відповідачем у свою чергу не спростовано доводів позивача та не надано жодних доказів на підтвердження протилежного.

Станом на день ухвалення даного рішення, матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати відповідачем 14682,28 грн основної суми боргу за Договором, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3296,58 грн інфляційних втрат, 549,62 грн 3% річних (нараховано по кожній сумі окремо у період з 21.11.2020 по 02.05.2023).

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню 3296,58 грн інфляційних втрат, 549,62 грн 3% річних.

За таких обставин, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 168, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути Фізичної особи-підприємця Кім-Лєбєдєвої Анни Віссаріонівної ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (м. Київ, вул. Кудрявська, 23, ідентифікаційний код 33745659) 14682 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 28 коп. боргу, 3296 (три тисячі двісті дев`яносто шість) грн 58 коп. інфляційних втрат, 549 (п`ятсот сорок дев`ять) грн 62 коп. 3 % річних та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.