ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року

м. Черкаси справа № 925/1426/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Довганя К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/1426/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення 43 919,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 125067-КС-002 про надання кредиту від 20.09.2020, що становить 43 919,94 грн та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 18 000 грн і суми прострочених платежів по процентах - 25 919,94 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання кредиту №125067-КС-002 від 20.09.2020 в частині повернення кредитних коштів.

Ухвалою суду від 19.10.2023 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлений відповідачу строк для подання відзиву на позов у відповідності з вимогами статей 165, 178 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання ухвали суду.

Крім того, ухвалою суду від 19.10.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк інформацію щодо того чи випускалася (оформлялася) банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , а також було витребувано виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 20.09.2020 до 06.07.2023.

10.11.2023 від Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до суду надійшли витребувані судом докази.

Судом встановлено, що копія ухвали від 19.10.2023 направлялась відповідачу на адресу, яка міститься у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, вказана ухвала була повернута до суду 01.11.2023 без вручення адресату (поштове повернення №808) із Довідкою відділення поштового зв`язку (ф.20) з посилання на підставу невручення такої: «адресат відсутній за вказаною адресою».

За приписами ч.3 та ч.7 ст. 120 та ч.11 ст. 242 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини шостої статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

При цьому, суд враховує, що згідно ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою судом з додержанням вимог процесуального закону за належною адресою надсилалася ухвала від 09.06.2023 для вчинення відповідних дій, та яка повернулася до суду через відсутність адресата за вказаною адресою, є дією у площині волевиявлення самого адресата, тобто має суб`єктивний характер.

Сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала таку адресу для кореспонденції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 911/3309/17, від 11.06.2020 у справі № 916/3200/17 та від 22.07.2021 у справі № 920/938/20).

Відтак, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець (15.04.2019, номер запису: 0009088, підстава власне рішення).

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Отже, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Звертаючись з цим позовом до суду, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , як з фізичної особи, суму неповерненого кредиту, отриманого ним на підставі договору, який укладений з ним, як з фізичною особою - підприємцем. Отже, у цій справі позивачем заявлено позовні вимоги до фізичної особи, підприємницька діяльність якої припинена 06.10.2020, проте вони безпосередньо випливають з результатів такої діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його, як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з частиною 9 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичною особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Тому, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припиняються, тому такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.

Суд, оцінивши наявні докази у справі, встановив наступне.

20.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 125067-КС-002 (електронна форма) (далі договір). За умовами цього договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 18 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитором у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип Кредиту: кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процентна ставка: в день: 1,27436098, фіксована. Загальний розмір наданого кредиту: 18 000,00 грн. Термін дії договору: до 10.01.2021. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 34 880,00 грн (пункт 1 договору).

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, від зарахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (пункт 2 договору).

Згідно з графіком платежів, позичальник зобов`язався сплачувати кредитодавцю 2 180,00 грн кожні 7 днів у період з 27.09.2020 до 10.01.2021. Загалом 16 платежів по 2 180,00 грн (пункт 3 договору).

У разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку визначеному розділом 5 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам підприємцям (п. 4 договору).

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщена на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір (пункт 5 договору).

Договір підписаний кредитодавцем кваліфікованим електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором G3336.

20.09.2020 позивач на виконання умов договору перерахував на рахунок відповідача 18 000,00 грн, що підтверджується платіжним документом №271079186 від 20.09.2020, в призначенні платежу якого вказано перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 згідно з кредитним договором № 125067-КС-002 від 20.09.2020.

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика є надавачем фінансових послуг, що підтверджується ліцензією на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно з Розпорядженням №1593 від 11.05.2017 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав та не повернув грошові кошти позивачу. Станом на день звернення позивача з цим позовом заборгованість відповідача становить 43 919,94 грн з яких: 18 000,00 грн сума простроченого платежу по тілу кредиту, 25 919,94 грн сума прострочених платежів по процентах. У добровільному порядку ця заборгованість сплачена відповідачем не була, що і стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для примусового її стягнення з відповідача у судовому порядку.

Предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1054 параграфу 2 глави 71 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина 1 статті 1046 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 Цивільного кодексу України).

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Нормами статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Як встановлено судом, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту в електронній формі, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 18 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитором у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Зі сторони відповідача договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором G3336.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 Закону України Про електронну комерцію).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України Про електронну комерцію).

Відповідно до статті 3 Закону України Про електронний цифровий підпис електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (стаття 3 Закону України Про електронну комерцію).

Одноразовий ідентифікатор, яким підписаний договір зі сторони Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України Про електронну комерцію, тому суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту № 125067-КС-002 від 20.09.2020 є укладеним.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Позивач на виконання умов договору перерахував на рахунок відповідача 18 000,00 грн. Згідно з інформацією, яка надана банком, картка з номером НОМЕР_1 була відкрита на ім`я ОСОБА_1 і 20.09.2020 на цей рахунок надійшли кошти у розмірі 18 000,00 грн в рамках сервісу MoneySend Payment Transa.

Відповідач у встановлений договором строк кредитні кошти не повернув, заборгованість відповідача за отриманим та неповернутим кредитом становить 18 000,00 грн, тому суд дійшов висновку, що він прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором на суму 18 000,00 грн заборгованості, а отже позовні вимоги щодо їх стягнення є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (частини 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

Плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,27436098 процентів за кожен день користування кредитом (оскільки позичальником не було дотримано графіку повернення кредиту). Протягом строку дії кредиту, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за фактичне число календарних днів користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Сума нарахованих та несплачених відсотків за неповернення кредитних коштів, згідно з розрахунком позивача підлягають до задоволення у заявленому позивачем розмірі 25 919,94 грн.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 43 919,94 грн підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика сформовано та подано до суду через систему Електронний суд, тобто в електронній формі.

Отже, враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2147,20 грн (214,72 + 1932,48 грн).

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133 ідентифікаційний код 41084239) 18 000,00 грн (вісімнадцять тисяч гривень) основного боргу за кредитом, 25 919,94 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 94 копійки) заборгованості з відсотків та 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення складено і підписано 12.01.2024.

СУДДЯ Костянтин ДОВГАНЬ