УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

10.01.2024Справа № 910/19005/23

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» (03142, м. Київ, пр-т Палладіна, 44, корпус 8) до Міністерства аграрної політики та продовольства України (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.12.2023 року до Міністерства аграрної політики та продовольства України (відповідач) про стягнення 933 606,60 грн., з них: інфляційних втрат - 718 324,15 грн. (сімсот вісімнадцять тисяч триста двадцять чотири гривні 15 копійок) та 3% річних - 163 428,35 грн. (сто шістдесят три тисячі чотириста двадцять вісім гривень 35 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016 року у справі № 826/17584/15, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2016 року, зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України вчинити дії щодо здійснення часткової компенсації відсоткової ставки за залученими Товарситвом з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» кредитами у розмірі 2 251 844,00 грн. Враховуючи, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016 року у справі № 826/17584/15 станом на дату подання позовної заяви виконана не була, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 162 428,35 грн. та інфляційні втрати у розмірі 718 324,15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі № 910/19005/23 позовну заяву б/н від 12.12.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі № 910/19005/23 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» у встановлений судом строк через відділ діловодства суду надати:

- докази реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» (створення електронного кабінету) в підсистемі Електронний суд ЄСІТС;

- письмові пояснення щодо визначення періодів нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 01.03.2021 року по 31.07.2023 року.

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року, судом встановлено спосіб усунення виявлених недоліків поданого позову, за умови усунення яких саме у спосіб, встановлений судом, позовна заява підлягає прийняттю до розгляду, а провадження у справі за таким позовом - відкриттю в силу приписів ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 983 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі № 910/19005/23 вручено уповноваженому представнику позивача - 26.12.2023 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 01.01.2024 року (включно).

04 січня 2024 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» надійшло клопотання б/н б/д на виконання вимог ухвали суду.

Отже, вказане клопотання подане з пропуском встановленого судом строку на усунення недоліків позовної заяви.

Судом встановлено, що у поданому клопотанні позивач не просить поновити процесуальний строк на вчинення відповідної процесуальної дії та не наводить жодних пояснень щодо наявності поважних причин пропуску строку на подання цього клопотання з метою усунення недоліків позовної заяви.

Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд наголошує, що доступ до правосуддя, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Закріплення на конституційному та галузевому рівнях права на звернення до суду за судовим захистом, з якого найчастіше і виводиться принцип доступності правосуддя, означає, що держава гарантує кожній особі можливість звернутися до суду за захистом своїх прав, а суд зобов`язаний відкрити провадження у справі та вчинити всі необхідні дії щодо надання такого захисту. Проте це не означає, що держава не може на рівні галузевого законодавства передбачити умови, додержання яких внаслідок специфічності діяльності щодо здійснення правосуддя є необхідним для реалізації вказаного права.

Підтвердженням наведеного вище висновку є припис частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Таким чином, кожен вправі звернутися до господарського суду за захистом своїх прав, проте таке звернення повинно підпорядковуватися процесуальним правилам.

Потрібно наголосити і на тому, що доступ до правосуддя стосується не лише позивача, а й відповідача, до якого звернуті певні вимоги. Відповідачу також закон гарантує дотримання його прав, у тому числі щодо відсутності зловживань позивача чи щодо дотримання строків вирішення спору.

В ухвалі суду від 18.12.2023 року суд детально вказав на виявлені недоліки позовної заяви та надав строк для їх усунення. Наведені в зазначеній ухвалі приписи процесуального закону є цілком чіткими та однозначними.

Попри те, що наведені правила можуть видаватися формальними, це не означає, що їх дотримання не є обов`язковим. Більше того, їх наявність зумовлена потребою в дотриманні певних завдань господарського судочинства, які спрямовані на ефективний, у розумні строки розгляд господарської справи.

Необхідно зауважити, що процесуальний закон визначає за обов`язок позивача надати відповідні підтвердження чи виконати конкретні процесуальні дії саме на стадії відкриття провадження у справі, а не на пізніших стадіях господарського процесу. Суд та інші учасники справи не повинні виконувати ці дії на стадіях, коли це не передбачено. Інший спосіб розуміння цих процесуальних приписів призводить до затягування господарського процесу та можливого порушення строків вирішення спору.

При цьому, господарським судом було ретельно вивчено матеріали позовної заяви, та, з урахуванням приписів ст. 174 ГПК України, надано можливість позивачу усунути недоліки позовної заяви, надати відповідні докази у встановлений судом строк.

Підстав для продовження строку з власної ініціативи суд не вбачає.

Враховуючи наведене, клопотання б/н б/д Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлом» залишається судом без розгляду на підставі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі наведених приписів процесуального законодавства, з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 18.12.2023 року щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із позовною заявою.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 174, ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву б/н від 12.12.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення грошових коштів вважати неподаною та повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 10 січня 2024 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков