ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.01.2024м. ДніпроСправа № 904/4348/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання неплатоспроможним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможністьна підставі пункту 2 частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою господарського суду від 16.08.2023р. заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність - залишено без руху. Встановлено строк на усунення недоліків 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху. Запропоновано заявниці усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у встановлений строк, надавши суду: відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках; декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, складені у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства та наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 22627/5; копії кредитних договорів та договорів застави, укладених між боржником та його кредиторами, а також докази, які підтверджують розмір заборгованості та строк виконання зобов`язань, з окремим визначенням розміру основного боргу, пені та штрафу перед кожним кредитором. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у випадку невиконання заявником вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

21.08.2023 на електронну адресу суду заявниця (боржник) надіслала заяву (вх. суду №42034/23) про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2023р. повернуто ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з доданими до неї документами.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2023 у справі №904/4348/23 - задоволено. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2023 у справі №904/4348/23 - скасовано. Справу направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023р. заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність - залишеено без руху. Встановлено строк на усунення недоліків 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху. Запропоновано заявниці усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у встановлений строк, надавши суду: докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 40 260,00грн. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у випадку невиконання заявником вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

28.12.2023 на електронну адресу суду заявниця (боржник) надіслала заяву (вх. суду №66418/23) про усунення недоліків, в якій зазначила наступне.

Як доказ авансування винагороди арбітражному керуючому, заявниця надала квитанцію про сплату цих коштів іншою особою, а не боржником.

В квитанції (платіжній інструкції) № 139 від 06.07.2023 року ФОП Мельничук А.Ю. у призначенні платежу чітко визначив: "Авансування винагороди арбітражному керуючому у справі про неплатоспроможність за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заявниця вважає, що Господарським процесуальним кодексом України та Кодексом України з питань банкрутства не встановлена заборона щодо сплати авансування іншою особою в інтересах боржника.

При цьому заявниця наголошує на такому, що межі свободи можуть бути визначені тільки правом, яке і є мірою свободи; отже, все, що не заборонено, те дозволено. Частина дозволеного визначається через права людини. Закріплення прав необхідне для того, щоб допомогти людині усвідомити свої можливості, але жоден набір не вичерпує змісту свободи.

Людина, її права і свободи становлять у правовій державі найвищу соціальну цінність, саме на їхнє забезпечення й найповнішу реалізацію у суспільному житті має бути спрямована уся державна діяльність і насамперед діяльність у сфері державного управління. Адже конституційний лад України ґрунтується на визнанні людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканості та безпеки найвищою соціальною цінністю, пріоритету її прав і свобод. Гарантування прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава відповідальна перед людиною та суспільством за свою діяльність.

Конституційним принципом є принцип верховенства права.

В Україні принцип свободи закріплений Конституцією України, про це свідчить ч. 1 ст. 19, відповідно до якої "правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством". Отже ОСОБА_1 вважає, що до зазначеного твердження отримуємо, що кожен може бути примушений робити те, що передбачено законодавством. Отже, дозволено роботи все, що не заборонено законодавством.

В п. 36 Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020у справі № 910/726/20, колегія суддів касаційного суду погоджується з правильністю таких висновків апеляційного суду з огляду на те, що законодавцем обрано спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому, Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Зазначене обґрунтовує виконання державою свого позитивного обов`язку забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство у спосіб не встановлення для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої статті 43 Конституції України.".

Отже, ОСОБА_1 , яка на момент подання заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність не мала доходу, мала заарештовані рахунки та борги (тобто було відсутні кошти та джерело з якого вона мала сплатити ці кошти) звернулась до ФОМ Мельничук А.Ю. з проханням про допомогу сплатити її кошти з його рахунку. Останнім було виконана вимога КУЗПБ щодо сплати авансування винагороди арбітражному керуючому у справі про неплатоспроможність за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заперечень щодо неналежності цих коштів ОСОБА_1 ні з боку ФОП Мельничук А.Ю., ні з боку заявниці не надходило, а тому ОСОБА_1 просить суд прийняти дану заяву про усунення недоліків, прийняти до розгляду її заяву про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність та призначити підготовче судове засідання для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1

Господарський суд, дослідивши обґрунтування заявниці (боржника) в заяві про усунення недоліків, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Отже Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією здійснюється саме боржником, жодних виключень про можливість авансування винагороди керуючому реструктуризацією за боржника іншими особами в Кодексі України з процедур банкрутства не визначено.

Господарський суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.

Отже, заявниця мала право укласти угоду з ФОП Мельничук А.Ю. про авансування винагороди керуючому реструктуризацією у справі про свою неплатоспроможність, але Джордж Т.Г. до суду такої угоди не надала.

Щодо посилання на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020у справі № 910/726/20, господарський суд зазначає таке.

У п. 36. колегія суддів касаційного суду погоджується з правильністю таких висновків апеляційного суду з огляду на те, що законодавцем обрано спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому, Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Зазначене обґрунтовує виконання державою свого позитивного обов`язку забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство у спосіб не встановлення для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої статті 43 Конституції України.

Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 19.11.2020 у справі № 910/726/20, зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи (п. 37 постанови).

З огляду на таке, у вищеозначній постанові касаційний суд погодився з висновками місцевого та апеляційного судів про необхідність надання до заяви ОСОБА_1 доказів подання декларації про доходи за 2019 рік та доказів внесення на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією на суму 31 530 грн. або доказів укладення угоди з обраним нею арбітражним керуючим про виконання повноважень керуючого реструктуризацією з оплатою після реалізації належного їй майна під час здійснення процедури банкрутства (п. 38 постанови).

Крім того у п. 39. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив таке, приймаючи до уваги, що ухвалою 21.01.2020 місцевий суд залишив зазначену заяву ОСОБА_1 без руху, зокрема, з підстав неподання зазначених вище доказів, надавши їй строк у десять днів на усунення недоліків заяви і такі недоліки заявницею не було усунуто у цей строк, колегія суддів касаційного суду в цілому погоджується з правильністю висновків місцевого та апеляційного судів про обґрунтованість повернення без розгляду заяви ОСОБА_1.

Отже, в даній постанові Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду наголосив на тому, що боржника (фізичної особи) не позбавлена можливості укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати, але наразі до суду такої угоди не надходило.

Крім того, в даній постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглядалось питання саме недоплати боржником авансування винагороди керуючому реструктуризацією, питання щодо сплати третьою особою за боржника авансування винагороди керуючому реструктуризацією не розглядалось, а тому твердження ОСОБА_1 , щодо оплати авансування ФОП Мельничук А.Ю. є безпідставним та таким що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Згідно ст.1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що кожен може бути примушений робити те, що передбачено законодавством, а якщо щось не передбачено законодавством, то тоді дозволено кожному роботи все, суперечить вимогам чинного законодавства України, в тому числі пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, в якому чітко визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання заявником вимог ухвали господарського суду від 20.12.2023 про залишення заяви без руху і ненадання витребуваних судом доказів, господарський суд вважає, що заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підлягає поверненню, оскільки заявниця не усунула недоліки заяви про порушення провадження у справі про неплатоспроможність у строк, встановлений судом.

Господарський суд також зазначає, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку, у зв`язку з чим право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя у цій справі не порушується та не обмежується, чим спростовуються доводи скаржника щодо не забезпечення йому гарантій справедливого судового розгляду згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Керуючись ст. ст. 38, 116, 117 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили - 01.01.2024р. та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана - 01.01.2024р.

Суддя І.В. Владимиренко