ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" січня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/448/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши заяву відповідача від 08.01.2024 (Вх. № 02.3.1-02/117/24) про розстрочення виконання судового рішення у справі № 907/448/22

за позовом Тячівської окружної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури, м. Тячів в Закарпатській області в інтересах держави

в особі позивача 1 Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород

в особі позивача 2 Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району, с. Усть-Чорна Закарпатської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ в особі філії «Мокрянське лісомисливське господарство», с. Красна Закарпатської області

про відшкодування шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища на суму 432 968,71 грн,

Секретар судового засідання Райніш М.І.

За участю представників сторін:

від прокуратури Черненко С.С.;

від позивача 1 не з`явився;

від позивача 2 не з`явився;

від відповідача Левицький А.О.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області 19.10.2023 у справі №907/448/22 позов задоволено: ухвалено стягнути з державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (Україна, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А; код в ) в особі філії «Мокрянське лісомисливське господарство» (Україна, 90523, Закарпатська обл., Тячівський р-н, село Красна, вул. Підчос, будинок 87, код в ) шкоду в сумі 432 968,71 грн (чотириста тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень 71 коп.), завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища до спеціальних фондів місцевих бюджетів органів місцевого самоврядування з подальшим перерозподілом до бюджетів відповідних рівнів, а саме до місцевого бюджету Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району (90520, смт. Усть-Чорна, вул. Верховинська, 233 Тячівського району, код в ); стягнути з державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (Україна, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А; код в ) в особі філії «Мокрянське лісомисливське господарство» (Україна, 90523, Закарпатська обл., Тячівський р-н, село Красна, вул. Підчос, будинок 87, код в ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (р/р UA0018475, код 02909967, МФО 820172 ДКС України) 6 494,53 грн (шість тисяч чотириста дев`яносто чотири тисячі 53 коп.) судового збору за подання позовної заяви.

11.01.2024 Господарським судом Закарпатської області було видано відповідний наказ.

На адресу суду 08.01.2024 надійшла заява вх. № 02.3.1-02/117/24 представника відповідача про розстрочення виконання вказаного судового рішення.

Заявник зазначає, що на сьогоднішній день відповідач (боржник) перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виплату одним платежем суми 432 968,71 грн заподіяної шкоди. Сплата одразу усієї суми заборгованості негативно вплине на господарську діяльність боржника та на можливість виконання зобов`язань перед контрагентами і бюджетними платежами усіх рівнів.

Стягувач 17.01.2024 надав суду пояснення, у яких зазначив, що не заперечує щодо задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення у справі № 907/448/22.

Розглянувши матеріали поданої заяви з доданими до неї документами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

У зв`язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено: "На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення такої заяви є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Заявником (боржником) виявлено намір добровільно виконати рішення суду, однак на сьогоднішній день відповідач (боржник) перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виплату одним платежем суми 432 968,71 грн заподіяної шкоди. Сплата одразу усієї суми заборгованості негативно вплине на господарську діяльність боржника та на можливість виконання зобов`язань перед контрагентами і бюджетними платежами усіх рівнів.

Враховуючи встановлені вище обставини неможливості наразі виконати рішення Господарського суду Закарпатської області у справі №907/448/22 від 19.10.2023, з огляду на принципи розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд вважає, що часткове розстрочення рішення суду не порушить прав стягувача, майнові інтереси і баланс інтересів сторін, а слугуватиме досягненню мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення у справі №907/448/22 було ухвалено 19.10.2023, заявник просить суд розстрочити його виконання на 12 місяців, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладені вище висновки, суд вважає за можливе розстрочити його виконання на 9 місяців рівними частинами.

Таким чином, заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 08.01.2024 (Вх. № 02.3.1-02/117/24) у справі № 907/448/22 в частині стягнення суми 432 968,71 грн слід задовольнити частково шляхом розстрочення його виконання на 9 місяців рівними частинами щомісячно до 25 числа кожного календарного місяця.

Керуючись ст. ст. 42, 121, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 08.01.2024 (Вх. № 02.3.1-02/117/24) - задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Закарпатської області №907/448/22 від 19.10.2023 терміном на 9 місяців шляхом сплати щомісячно не пізніше 25 числа кожного календарного місяця по 48 107,63 грн, а саме:

- не пізніше 25 січня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 лютого 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 березня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 квітня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 травня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 червня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 липня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 серпня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.);

- не пізніше 25 вересня 2024 року 48 107,63 грн (сорок вісім тисяч сто сім гривень 63 коп.).

Ухвала видана: Господарський суд Закарпатської області, м. Ужгород, суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Любомир Вікторович.

Стягувач: Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району (90520, смт. Усть-Чорна, вул. Верховинська, 233 Тячівського району, код в )

Боржник: державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (Україна, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А; код в ) в особі філії «Мокрянське лісомисливське господарство» (Україна, 90523, Закарпатська обл., Тячівський р-н, село Красна, вул. Підчос, будинок 87, код в )

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання 17.01.2024

Строк пред`явлення ухвали до виконання з 17.01.2024 до 17.01.2027

Ухвала є виконавчим документом відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Андрейчук