ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа№ 910/7903/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши в письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна суспільна компанія України"

на рішення Господарського суду міста Києва 31.07.2023

по справі №910/7903/23 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК"

про стягнення 159 733,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - позивач, АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (далі - відповідач, ТОВ «ПАВЕРСТОК») з позовом про стягнення 159 733,14 грн не отриманого податкового кредиту за договором постачання електричної енергії від 30.01.2022 № 42-26/4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не зареєстрував податкові накладні за здійсненими позивачем господарськими операціями на суму 159 733,14 грн, чим позбавив останнього права на віднесення сплаченого ПДВ за цими операціями до податкового кредиту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва 31.07.2023 у справі №910/7903/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками й вини відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна суспільна компанія України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги та прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Витребувати з Державної податкової служби України інформацію щодо реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК" податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на виконання договору постачання електричної енергії від 30 січня 2022 року №42-26/4, укладеного з Акціонерним товариством "Національна суспільна компанія України" за наступними актами наданих послуг та платіжними дорученнями про оплату отриманих послуг: акт від 31.01.2022 №042322011 на суму 208,15 грн. (в тому числі ПДВ - 34,69 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 14.02.2022 №187; акт від 28.02.2022 № 042322011 на суму 1 396 347,12 грн. (в тому числі ПДВ - 232 724,52 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 11.03.2022 №377; акт від 31.03.2022 № на суму 815 885,28 грн. (в тому числі ПДВ - 135 980,88 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 11.04.2022 №565 та від 12.04.2022 №483; акт від 30.04.2022 № на суму 512 780,69 грн, (в тому числі ПДВ - 85 463,45 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 10.05.2022 №811 та від 11.05.2022 №558; акт від 31.05.2022 № на суму 848 131,20 грн, (в тому числі ПДВ - 141 355,20 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 09.06.2022 №1105 та від 09.06.2022 №704; акт від 11.07.2022 № на суму 445 618,15 грн, ( в тому числі ПДВ - 74 269,69 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 19.07.2022 №1419. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва 31.07.2023 у справі №910/7903/23 повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позову; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК" на користь Акціонерного товариства "Національна суспільна компанія України" не отриманий (недоотриманий) податковий кредит за договором постачання електричної енергії від 30.01.2022 №43-26/4 у сумі 159 733 грн.14 коп.; стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК" на користь Акціонерного товариства "Національна суспільна компанія України" витрати по сплаті судового збору, понесеного під час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанції, в розмірі 6 710 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апелянта зводяться до того, що єдиним можливим доказом реєстрації чи не реєстрації контрагентом податкових накладних є саме інформація з Єдиного реєстру податкових накладних.

За твердженнями скаржника, не витребування судом першої інстанції інформації з Єдиного реєстру податкових накладних із зазначенням коду ЄДРОПУ відповідача призвело до неможливості сторонами підтвердити факт реєстрації чи не реєстрації відповідної податкової накладної.

Також скаржник не погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно неефективності захисту порушених прав, оскільки за доводами скаржника позивач має безумовне право на звернення до суду господарської юрисдикції за стягненням недоотриманого податкового кредите зі свого контрагента, який допустив порушення зобов`язання за Договором шляхом невнесення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних в порядку та у строк, визначений чинним законодавством.

Клопотання учасників апеляційного провадження

31.10.2023 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів з обґрунтуванням та прохальною частиною аналогічним, викладеним у апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 справу №910/7903/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 витребувано матеріали справи №910/7903/23, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів оскарження.

05.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Національна суспільна компанія України" про поновлення строку на апеляційне оскарження. Поновлено Акціонерному товариству "Національна суспільна компанія України" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва 31.07.2023 у справі №910/7903/23. Відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна суспільна компанія України" на рішення Господарського суду міста Києва 31.07.2023 у справі №910/7903/23. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів зазначає, що відповідне клопотання про витребування інформації подавалось до суду першої інстанції та було задоволено судом першої інстанції.

Проте, 21.06.2023 до відділу діловодства суду від Державної податкової служби України надійшов лист від 07.06.2023 № 7057/5/99-00-04-02-01-05 про неможливість надання витребуваної судом в ухвалі від 24.05.2023 інформації. Так, зокрема, у вказаному листі зазначено, що інформація щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних формується на підставі первинних документів, які знаходяться у володінні суб`єктів господарювання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для повторного задоволення відповідного клопотання про витребування з Державної податкової служби України інформацію щодо реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК" податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на виконання договору постачання електричної енергії від 30 січня 2022 року №42-26/4, укладеного з Акціонерним товариством "Національна суспільна компанія України" за наступними актами наданих послуг та платіжними дорученнями про оплату отриманих послуг: акт від 31.01.2022 №042322011 на суму 208,15 грн. (в тому числі ПДВ - 34,69 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 14.02.2022 №187; акт від 28.02.2022 № 042322011 на суму 1 396 347,12 грн. (в тому числі ПДВ - 232 724,52 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 11.03.2022 №377; акт від 31.03.2022 № на суму 815 885,28 грн. (в тому числі ПДВ - 135 980,88 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 11.04.2022 №565 та від 12.04.2022 №483; акт від 30.04.2022 № на суму 512 780,69 грн, (в тому числі ПДВ - 85 463,45 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 10.05.2022 №811 та від 11.05.2022 №558; акт від 31.05.2022 № на суму 848 131,20 грн, (в тому числі ПДВ - 141 355,20 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 09.06.2022 №1105 та від 09.06.2022 №704; акт від 11.07.2022 № на суму 445 618,15 грн, ( в тому числі ПДВ - 74 269,69 грн.) оплачено згідно платіжного доручення від 19.07.2022 №1419.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 30.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі -споживач) укладено договір постачання електричної енергії № 42-26/4 (далі - Договір).

За приписами п. 1.1. Договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та Закону України «Про публічні закупівлі».

Предметом Договору згідно з його п. 2.1. є Електрична енергія (Лот 1 - Електрична енергія за об`єктами АТ «НСТУ» Іллєнка, 42; Лот 2 - Електрична енергія за об`єктами АТ «НСТУ» ЦД «Українське радіо»), що відповідає коду ДК 021:2015:09310000-5 - «Електрична енергія», а саме: лот 1 - Електрична енергія за об`єктами АТ «НСТУ» Іллєнка, 42, (далі - електрична енергія), яку постачальник зобов`язується постачати споживачу, а останній зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, на умовах цього Договору.

За положеннями п. 2.2. Договору прогнозовані помісячні обсяги закупівлі електричної енергії, вартість, порядок розрахунків та перелік об`єктів споживача за цим Договором визначаються у відповідних додатках до цього Договору, а саме: Додаток № 1 - Розрахунок вартості електричної енергії; Додаток № 2 - Прогнозовані помісячні обсяги закупівлі електричної енергії; Додаток № 3 - Перелік об`єктів споживача за якими здійснюється постачання електричної енергії; Додаток № 4 - Форма заявки на прогнозований погодинний обсяг споживання електричної енергії протягом місяця; Додаток № 5 - Порядок визначення вартості електричної енергії.

Відповідно до п. 3.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 11.08.2022) строк (термін) поставки (передачі) електричної енергії: з дати укладення договору по 22.06.2022.

Відповідно до п. 5.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 11.08.2022) загальна вартість цього Договору становить: 4 018 970,59 грн, у тому числі ПДВ - 669 828,43 грн, що розраховується відповідно до Додатка № 1 до цього Договору, з яких: 3 801 290,87 грн - кошти державного бюджету України; 217 679,72 грн - власні кошти споживача (кошти від господарської діяльності підприємства).

Додатковою угодою № 1 від 11.08.2022 внесено, зокрема, зміни до пунктів 1, 2 Додатку № 1 до Договору, за умовами яких загальна вартість електричної енергії без ПДВ становить 3 349 142,16 грн, ПДВ - 669 828,43 грн, всього з ПДВ - 4 018 970,59 грн.

За умовами п. 5.13 Договору споживач сплачує постачальнику ціну поставленої електричної енергії за цим Договором на підставі відповідного Акту приймання-передачі електроенергії та рахунків, що їх виставляє постачальник, шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника суми коштів, що підлягає сплаті, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін відповідного Акта приймання-передачі електроенергії.

Положеннями пп. 7.2.10 п. 7.2. Договору визначено обов`язок постачальника зареєструвати відповідно до вимог Податкового кодексу України податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та у строк, визначений чинним законодавством, та надати її споживачу в електронній формі протягом одного робочого дня від дати реєстрації.

Пунктом 9.7. Договору передбачено, що якщо в результаті будь-яких дій чи бездіяльності постачальника споживачу будуть донараховані податкові зобов`язання та/або будуть застосовані штрафні санкцій та/або споживач не отримає (не в повному обсязі отримає) податковий кредит, постачальник зобов`язується компенсувати споживачу всі збитки, не отриманий (недоотриманий) податковий кредит та/або невизнані витрати, а також суми штрафних санкцій, стягнуті із споживача з вини постачальника, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати надходження до нього відповідної письмової вимоги споживача.

Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та скріплення їх підписів печатками і діє по 31.12.2022 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 14.1. Договору).

На виконання умов Договору сторонами складено та підписано акти приймання-передачі електричної енергії на загальну суму 4 018 970,59 грн, а саме: від 31.01.2022 № 042322011 на суму 208,15 грн, в т.ч. ПДВ - 34,69 грн; від 28.02.2022 № 042322011 на суму 1 396 347,12 грн, в т.ч. ПДВ - 232 724,52 грн; від 31.03.2022 № на суму 815 885,28 грн, в т.ч. ПДВ - 135 980,88 грн; від 30.04.2022 № на суму 512 780,69 грн, в т.ч. ПДВ - 85 463,45 грн; від 31.05.2022 № на суму 848 131,20 грн, в т.ч. ПДВ - 141 355,20 грн; від 11.07.2022 № на суму 445 618,15 грн, в т.ч. ПДВ - 74 269,69 грн, а відповідачем виставлено позивачу відповідні рахунки на оплату.

Позивачем здійснено оплату на підставі вказаних вище актів та рахунків на загальну суму 4 018 970,59 грн, що підтверджується платіжними дорученням: від 11.05.2022 № 558 на суму 51 278,07 грн, від 09.06.2022 № 704 на суму 84 813,12 грн, від 10.05.2022 № 811 на суму 461 502,62 грн, від 19.07.2022 № 1419 на суму 445 618,15 грн, від 09.06.2022 № 1105 на суму 763 318,08 грн, від 11.04.2022 № 565 на суму 734 296,75 грн, від 12.04.2022 № 483 на суму 81 588,53 грн, від 11.03.2022 № 377 на суму 1 396 347,12 грн та від 14.02.2022 № 187 на суму 208,15 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що в порушення умов Договору та вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України відповідач не зареєстрував частину податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за господарськими операціями із зарахування коштів на рахунок відповідача за платіжними дорученнями від 11.05.2022 № 558 на суму 51 278,07 грн, від 10.05.2022 № 811 на суму 461 502,62 грн, від 19.07.2022 № 1419 на суму 445 618,15 грн, чим позбавив позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого ПДВ у сумі 159 733,14 грн. У зв`язку з зазначеним, позивач на виконання вимог п. 9.7. Договору звертався до відповідача з претензією від 10.10.2022 № 04.1-8.1.2/2065, яка містила вимогу про виконання умов п. 7.2.10 Договору та компенсацію не отриманого (недоотриманого) податкового кредиту у розмірі 159 733,14 грн, однак така претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно зі ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За загальними положеннями ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України).

Колегією суддів встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору постачання електричної енергії № 42-26/4 від 30.01.2022, за яким відповідач надав позивачу послуги із постачання електричної енергії на загальну суму 4 018 970,59 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви актами приймання-передачі електричної енергії. Вказані послуги повністю оплачені позивачем, у тому числі ПДВ - 669 828,43 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідач не виконав свого визначеного Договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних за здійсненими позивачем оплатами наданих послуг з постачання електричної енергії, а саме: за платіжними дорученнями від 11.05.2022 № 558 на суму 51278,07 грн (акт № від 30.04.2022, у т.ч. ПДВ - 8546,35 грн), від 10.05.2022 № 811 на суму 461 502,62 грн (акт № від 30.04.2022, у т.ч. ПДВ - 76917,10 грн), від 19.07.2022 № 1419 на суму 445 618,15 грн (акт № від 11.07.2022, у т.ч. ПДВ - 74269,69 грн), що позбавило позивача права на отримання податкового кредиту на суму ПДВ - 159 733,14 грн.

Стаття 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України) визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.); податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом (п.п. 14.1.156-1); податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181).

Згідно з п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, до 1 січня 2026 року, платники податку, які здійснюють постачання, передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, надають послуги із забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702 та товарної підпозиції 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, нараховують плату за абонентське обслуговування, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

За положеннями п.п. 14.1.266 п. 14.1 ст. 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на рахунки платника податку, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку, відкритих в установах банків, та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідно до п. 201.7. ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Крім того, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, визначений у п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Так, судом першої інстанції вірно було встановлено факт повної оплати позивачем наданих відповідачем послуг за Договором із постачання електричної енергії на загальну суму 4 018 970,59 грн, з яких ПДВ - 669 828,43 грн.

Водночас, як доречно підмічено судом першої інстанції, позивач/скаржник, зазначаючи про те, що відповідачем не було зареєстровано частину податкових накладних за окремими господарськими операціями із оплати позивачем електричної енергії за Договором на загальну суму 958 398,84 грн (в т.ч. ПДВ - 159 733,14 грн), не надає суду відповідних доказів, які б підтверджували реєстрацію відповідачем податкових накладних за рештою здійснених позивачем операцій з оплати послуг за Договором на суму 3 060 571,75 грн (в т.ч. ПДВ - 510 095,29 грн), що позбавляє суд можливості достовірно встановити факт понесення позивачем збитків у вигляді неможливості віднесення сум ПДВ до податкового кредиту саме в заявленому розмірі - 159 733,14 грн.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи та зазначалось колегією суддів вище, судом першої інстанції враховано викладене у позові клопотання про витребування у Державної податкової служби України інформації про реєстрацію відповідачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на виконання Договору за всіма актами наданих послуг, згідно з якими відповідачем було надано позивачу послуги з постачання електричної енергії на загальну суму 4 018 970,59 грн, в т.ч. ПДВ - 669 828,43 грн, яке ухвалою суду першої інстанції від 24.05.2023 було задоволено.

У той же час, як вже зазначалось колегією суддів вище, за наданою в матеріали справи листом від 07.06.2023 інформацією від Державної податкової служби України, дані щодо реєстрації податкових накладних формуються на підставі первинних документів, які знаходяться у володінні суб`єктів господарювання.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що не зазначення судом першої інстанції в ухвалі від 24.05.2023 коду ЄДРПОУ відповідача призвело до відсутності запитуваної інформації, оскільки, проаналізувавши зміст вищевказаного листа, колегія суддів дійшла висновку, що основною підставою для відмови у наданні відповідної інформації слугувало все ж таки те, що дані щодо реєстрації податкових накладних формуються на підставі первинних документів, які знаходяться у володінні суб`єктів господарювання.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 вбачається, що судом першої інстанції було викладено клопотання про витребування запитуваної інформації в редакції викладеній в прохальній частині позовної заяви, а тому, на переконання колегії суддів, позивач звертаючись з відповідним клопотанням, мав викласти його зміст із зазначенням повної інформації та всіх необхідних реквізитів.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що лише Державна податкова служба України може повідомити чи зареєструвало Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на виконання Договору, оскільки, як доречно вказано судом першої інстанції, що позивачем не оспорюється реєстрація відповідачем податкових накладних за актами приймання-передачі електричної енергії від 31.01.2022 на суму 208,15 грн, від 28.02.2022 на суму 1 396 347,12 грн, від 31.03.2022 на суму 815 885,28 грн та від 31.05.2022 на суму 848 131,20 грн, що дає колегії суддів підстави вважати, що позивач обізнаний із реєстрацією відповідачем податкових накладних за вказаними господарськими операціями.

Крім того, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.05.2023 у справі № 906/823/21, згідно з якою факт вчинення відповідачем податкового правопорушення у справі про стягнення збитків може бути підтверджений лише чинними матеріалами податкової перевірки (актом або рішенням) відповідного контролюючого органу, наділеного повноваженнями здійснювати перевірку дотримання податкового законодавства, а подані у справу до позову докази, які підтверджують виконання господарських операцій, докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.

У контексті вищевикладеного колегія суддів констатує, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкових накладних так і доказів неотримання податкового кредиту.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про те, що відповідач не зареєстрував податкові накладні та позивач не отримав податковий кредит ґрунтуються виключно на твердженнях скаржника без відповідної доказової бази.

Отже, в даному випадку необхідним елементом для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, а саме, доведення факту порушення правил реєстрації у встановлений термін податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки, при цьому, таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, а також враховуючи недоведення позивачем наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками й вини відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із недоведеністю порушених прав позивача належними та допустимими доказами.

Водночас колегія суддів погоджується зі скаржником, що належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чиним податкових накладних, проте, посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №911/224/19, не вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки головною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог є недоведеність таких вимог, а не невірно обраний спосіб захисту.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 по справі №910/7903/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна суспільна компанія України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 по справі №910/7903/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 по справі №910/7903/23 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 по справі №910/7903/23.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Національна суспільна компанія України".

5. Матеріали справи №910/7903/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім