За заявою Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство бакалеї" (місто Київ)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство бакалеї" (місто Київ)
до Київської міської ради (місто Київ)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство "МПП "Імпульс" (місто Київ)
про визнання незаконним та скасування рішення,
Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.
Представники учасників судового процесу:
Від позивача: Крохмальова Я.Е.
Від відповідача: не з`явився
Від третьої особи: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 позов задоволено повністю.

До суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство бакалеї" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 88 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 означену заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.01.2024, а також запропоновано учасникам справи подати свої пояснення чи заперечення щодо цієї заяви, до дати призначеного судового засідання.

09.01.2024 до суду надійшли заперечення відповідача проти означеної заяви, які обґрунтовані ненаданням детального опису послуг, наданих адвокатським бюро позивачу, відсутністю документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку цих витрат, безпідставним включенням до суми понесених витрат ПДВ у розмірі 8 000,00 грн.

У судовому засіданні 11.01.2024 представник позивача підтримала вимоги і доводи означеної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином та його неявка не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ст. 244 ГПК України.

Розглянувши заяву, суд встановив наступне.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем до стягнення з відповідача заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 88 000,00 грн на підставі: договору № КАМБ-30/06/23 від 30.06.2023 про надання правової допомоги та комплексне юридичне обслуговування, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Капітал", додатку № 2 від 30.06.2023 до цього договору, рахунку № 104 від 04.07.2023 на суму 40 000,00 грн, платіжної інструкції № 147 від 04.07.2023 на суму 40 000,00 грн, акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 111 від 31.07.2023 на уму 40 000,00 грн, рахунку №138 від 07.09.2023 на суму 48 000,00 грн з ПДВ, платіжної інструкції № 210 від 07.09.2023 на суму 48 000,00 грн з ПДВ, Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 155 від 19.12.2023 на суму 48 000,00 грн з ПДВ.

Надання позивачу правничої допомоги за договором підтверджується матеріалами справи.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет і підстави позову та результат вирішення спору, суд вважає розмір заявлених позивачем до відшкодування за рахунок відповідача витрат на правову допомогу в сумі 88 000,00 грн співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг за позовом, предметом позову та значенням справи для сторін.

Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність розміру понесених позивачем витрат, які обґрунтовані відсутністю детального опису робіт (наданих послуг), як такі, що не відповідають умовам додатку № 2 до договору № КАМБ-30/06/23 від 30.06.2023 про надання правової допомоги та комплексне юридичне обслуговування, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Капітал", які передбачають фіксований розмір винагороди адвокатського об`єднання незалежно від обсягу виконаної роботи при розгляді справи в суді першої інстанції.

Також судом не приймаються до уваги твердження відповідача про безпідставне включення до понесених витрат суми ПДВ у розмірі 20 % (8 000,00 грн по акту № 155 від 19.12.2023), оскільки це не передбачено договором. Суд при цьому звертає увагу відповідача на те, що питання нарахування та сплати податку на додану вартість, у тому числі й при надання професійної правничої допомоги, регулюється законодавством України, чинним на час надання відповідних послуг, а не договірними відносинами між клієнтом та адвокатським об`єднанням.

Доводи відповідача, за якими він звертає особливу увагу суду на те, що в умовах воєнного стану розподіл коштів місцевого бюджету здійснюється відповідно до потреб, необхідних для оборони як міста Києва так і нашої держави в цілому, тому, заявлена адвокатом позивача сума у розмірі 88 000 грн є наразі досить значною, не спростовують належним чином підтверджених витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених ним внаслідок прийняття Київською міською радою рішення №6707/6748 від 20.06.2023, визнаного судом незаконним і скасованим, та не можуть слугувати підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат за рахунок позивача.

За таких обставини, судом встановлено, що обґрунтованими, документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг за позовом, предметом позову та значенням справи для сторін, є понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 88 000,00 грн, які відповідно до наведених вище положень ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 88 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство бакалеї" задовольнити.

2. Стягнути з Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство бакалеї" (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 29; ідентифікаційний код 21534734) 88 000 (вісімдесят вісім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст складено 16.01.2024.

Суддя Т.М. Ващенко