номер провадження справи 5/147/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.01.2024 Справа № 908/1966/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Горохов І.С., судді Корсун В.Л., Мірошниченко М.В.,

за участі секретаря судового засідання Науменко Т.П.,

розглянувши заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22

за позовом Приватного підприємства «ЕНХОЛ» (вул. Комунальна, буд. 15, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ідентифікаційний код юридичної особи 04860128)

до відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, )

у судовому засіданні присутні:

представник позивача адвокат Самар Т.Г. (в залі суду);

представник відповідача адвокат Гриценко В.С. (в режимі відеоконференції);

установив

22.12.2023 від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до суду надійшла заява б/н від 22.12.2023 (вх. №27420/08-08/23 від 22.12.2023) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.12.2023, заяву розподілено колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Корсун В.Л., Мірошниченко М.В.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № П-766/23 від 25.12.2023, враховуючи встановлений десятиденний строк розгляду відповідних заяв, перебування судді Проскурякова К.В. з 27.12.2023 по 08.01.2024 включно у відпустці та з метою не допущення порушення процесуального строку розгляду заяви, справу № 908/1966/22 призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2023, вказану заяву передано на розгляд передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Горохов І.С., судді: Корсун В.Л., Мірошниченко М.В.

Ухвалою суду від 27.12.2023 заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22 прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні 08.01.2024 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 04.01.2024 розгляд заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22 призначено на 08.01.2024 о 10-00 год. з використанням системи відеоконференцзв`язку; дозволено участь представника заявника Гриценко В.С. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника за допомогою системи «vkz.court.gov.ua».

Заяву про відстрочення виконання судового рішення обґрунтовано наступним. Дохід ДП «НАЕК «Енергоатом» на 99% складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами - атомними електростанціями. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, введенням в Україні воєнного стану, 04.03.2022 м. Енергодар Запорізької області та ВП ЗАЕС були захоплені військовими силами РФ та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. З моменту окупації ВП «Запорізька АЕС» працювала в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях. З 11 вересня 2022 року ВП ЗАЕС повністю зупинена (шість енергоблоків-«тисячників» сумарною потужністю 6000 МВт тимчасово окупованої Запорізької АЕС наразі не працюють), тобто відпуск електричної енергії у мережу не здійснюється. На теперішній час відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. За офіційними даними ДП «НАЕК «Енергоатом», обсяг реалізованої електричної енергії за 2022 рік знизився у порівнянні з минулим роком. Поряд з цим, ДП «НАЕК «Енергоатом» продовжує нести витрати з утриманням об`єктів і персоналу ВП ЗАЕС (заробітна плата персоналу, матеріальне забезпечення невідкладних потреб безпечної експлуатації об`єктів тощо), не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу. Втрати виробничих потужностей вкрай негативно вплинули на фінансовий стан заявника. За 2022 рік ДП «НАЕК «Енергоатом» отримані збитки в розмірі 12,4 млрд гривень (чистий фінансовий збиток відповідно до Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 рік). За таких обставин, втрати заявником значної частини своїх виробничих потужностей об`єктивно унеможливили своєчасні розрахунки ДП «НАЕК «Енергоатом» перед позивачем. Виконуючи функції експлуатуючої організації (оператора) атомних електростанцій, ДП «НАЕК «Енергоатом», відповідно до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зобов`язане першочергово забезпечувати безпечну експлуатацію ядерних установок. Відповідно, наявні ресурси, в тому числі грошові кошти, ДП «НАЕК «Енергоатом» спрямовує в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС. Крім того, заявник зазначає, що правовідносини між позивачем та відповідачем, які розглядались у рамках справи №908/1966/22, та за якою з відповідача стягнуто суму заборгованості у цій справі (за договором № 75/217-20/48-121-01-20-10022 від 21.12.2020), нерозривно пов`язані з об`єктами ВП ЗАЕС, що забезпечували втрачені ДП «НАЕК «Енергоатом» виробничі потужності та отримання значної частини доходу. Видатки за боргами ВП ЗАЕС були заплановані саме в бюджеті цього відокремленого підрозділу. Формування бюджету на наступний рік відбувається у грудні року, що передує бюджетному року. Відповідно, видатки інших відокремлених підрозділів, а також дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» (головного офісу) були заплановані заздалегідь і не враховували можливості здійснення розрахунків за інші відокремлені підрозділи. Наразі, вказує заявник, в умовах постійних обстрілів критичної інфраструктури, в тому числі підприємств генерації та розподілу електричної енергії, критично важливою є здатність атомної енергетики стабільно та надійно виконувати роботу з генерації електричної енергії. Крім того, за обґрунтуваннями заявника, у ДП «НАЕК «Енергоатом» завжди повинні бути фінансові ресурси для негайних закупівель ЗІП, особливо для електротехнічного обладнання, яке здійснює генерацію та передачу електричної енергії для потреб країни, дизельного палива для ліквідації наслідків відмов обладнання, в тому числі з причин збройної агресії РФ. При цьому, закупівля необхідного обладнання забезпечує стабільну генерацію електричної енергії і втрата можливості придбати кожну з наведених позицій створює ризики для функціонування виробничих підрозділів ДП «НАЕК «Енергоатом». Перерозподіл коштів на даному етапі, у даній ситуації, а також спрямування їх на погашення боргів ВП ЗАЕС, який не отримує жодних фінансових надходжень, а є дотаційним внаслідок тимчасової окупації міста Енергодар, на думку заявника, неможливе без завдання шкоди функціонуванню інших підрозділів ДП «НАЕК «Енергоатом» і, насамперед, шкоди функціонуванню АЕС (Південноукраїнської, Рівненської, Хмельницької). Вищенаведені обставини, за переконанням заявника, істотно ускладнюють виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 щодо стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ПП «ЕНХОЛ» суми в розмірі 54 088 393,3 грн. Також зазначає, що ДП «НАЕК «Енергоатом» внесене до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83); безпека держави та населення України знаходяться у безпосередній залежності від сталої роботи об`єктів ДП «НАЕК «Енергоатом». В свою чергу, вказує заявник, стала робота енергетичних об`єктів ДП «НАЕК «Енергоатом» залежить від повного та своєчасного фінансування всіх виробничих потреб цих об`єктів, а негайне виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22 і стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» грошових коштів ставить під загрозу фінансування заходів із забезпечення сталої та безпечної роботи об`єктів атомної енергетики чим загрожує безпеці держави та населенню України. Підсумовуючи наведене, заявник зазначає, що відстрочення виконання рішення суду для заявника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання судового рішення, адже відповідною заявою заявник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити в майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем. На підтвердження доводів, викладених у заяві, заявником надано копію Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік щодо отримання ДП «НАЕК «Енергоатом» збитків на 12,4 млрд. грн. Заявник просить відстрочити виконання рішення суду від 07.06.2023 у справі №908/1966/22.

03.01.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на заяву ДП «НАЕК «Енергоатом» про відстрочення виконання судового рішення від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22. Позивач заперечує про надання боржнику відстрочки виконання рішення суду. Зокрема, в обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що заявником (боржником) не було здійснено жодних дій, спрямованих погашення заборгованості, крім письмових гарантій, які надавались з 2021 року, щодо погашення боргу. Станом на день подання відзиву повного або часткового виконання рішення суду у даній справі не відбулось. При цьому, зауважує позивач, станом на 01.12.2023 ДП «НАЕК «Енергоатом» повністю розрахувався з НЕК «Укренерго» за послугу з диспетчерського управління, у компанії, також відсутні борги перед Укренерго за балансуючу електричну енергію. Натомість, НЕК «Укренерго» заборгувало ДП «НАЕК «Енергоатом» 629 млн. грн за договором про участь у балансуючому ринку за електроенергію за 2023 рік, а ще 400 млн. грн АТ «Енергетична компанія України» як стороні, відповідальної за баланс, за придбану в Компанії електроенергію для врегулювання небалансів. Отже, вказує позивач, заявник має дебіторську заборгованість, за рахунок якої можливо здійснити погашення боргу перед позивачем, виконавши тим самим рішення суду у даній справі. Позивач стверджує, що відповідач є систематичним неплатником за договорами, оскільки, починаючи з 2020 року, відмовляється виконувати договірні зобов`язання, не виконує судові рішення, що набрали законної сили. Заявник протягом багатьох років відмовляється розраховуватись з ПП «ЕНХОЛ» за надані послуги та за надуманими причинами затягує стягнення боргів. Також, на спростування доводів заявника вказує, що кошти для розрахунків з ПП «ЕНХОЛ» були передбачені у щорічних фінансових планах ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» з 2020 до 2023 роки. Позивач, посилаючись на фінансові плани за вказані роки, зазначає, що передбачений прибуток ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» збільшувався, а у 2024 році заявник планує збільшити дохід на третину, порівняно з поточним роком до 253,3 млрд. Посилаючись на дані офіційного майданчика для державних закупівель, тендерів Прозоро, позивач зазначає, що ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» продовжує укладати договори на десятки мільярдів гривень щорічно, при цьому не розраховується із позивачем. Також просить врахувати ступінь вини відповідача у виникненні боргу, оскільки ще до початку введення воєнного стану боржник своєчасно не сплачував отримані послуги, що призвело до накопичення боргів і зупинення роботи ПП «ЕНХОЛ» з 2021 року. Наразі виробничі потужності позивача залишаються у м. Енергодарі, який тимчасово окупований російськими військами. Ці обставини призвели до фактичної втрати цих потужностей, що позбавило позивача можливості проводити свою діяльність. Виконання рішення суду у даній справі, на переконання позивача, насамперед дозволить здійснити виплати працівникам ПП «ЕНХОЛ» та виконати податкові зобов`язання перед бюджетом. На підставі викладених у відзиві обґрунтувань, позивач підсумовує, що заявником не надано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення. Просить у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду відмовити в повному обсязі.

Судове засідання 08.01.2024 проводилось з використанням системи відеоконференцзв`язку.

Судом перевірені повноваження присутніх у судовому засіданні представників сторін. Відповідно до ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) уповноваженим представникам сторін оголошено права та обов`язки учасників судового процесу. Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву про відстрочення виконання рішення суду від 07.06.2023, просить її задовольнити.

Представник позивача проти надання відстрочки виконання судового рішення заперечила, з підстав, викладених у відзиві на заяву.

У судому засіданні 08.01.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повідомлено сторін, що повний текст ухвали буде складено протягом 5 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд установив.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі №908/1966/22 задоволено позовні вимоги приватного підприємства «Енхол».

Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» 39 689 772,32 грн основного боргу за договором № 75/217-20/48- 121-01-20-10022 від 21.12.2020, 1 714 387,29 грн 3 % річних, 11 919 997,35 грн інфляційних витрат, судовий збір в розмірі 764 236,34 грн на користь Державного бюджету України.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі №908/1966/22 набрало законної сили 08.11.2023, після перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідач просить виконання рішення суду відстрочити.

Стаття 1291 Конституції України та ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Разом з тим, за приписами ч. ч. 1-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відстрочення виконання судового рішення, що набрало законної сили та підлягає негайному виконанню, у свою чергу, має сприяти реальному його виконанню на користь стягувача та в найкоротший термін.

Вирішуючи питання відстрочення виконання судового рішення суд має оцінити надані заявником докази на предмет того, що запропонований ним строк відстрочення дійсно сприятиме виконанню судового рішення, буде ефективним та не призведе до безпідставного затягування виконання рішення суду.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду заявник посилається на втрату виробничих потужностей спричинених військової агресією РФ, що забезпечували половину його доходу від реалізації електроенергії, що вплинуло негативно на його фінансовий стан.

Необхідно насамперед звернути увагу на ті обставини, що спірні правовідносини між позивачем і відповідачем виникли ще до введення воєнного стану, порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати за договором №75/217-20/48-121-01-20-10022 від 29.12.2020 виникло у 2021 році.

Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Суд зазначає, що введення на території України режиму воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (ТОВ «ЕНХОЛ») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду. Слід звернути увагу, що стягувач у справі не перебуває в кращому становищі порівняно з боржником, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі обставини, стосуються обох сторін договору.

При цьому, складний фінансовий стан підприємства не є беззаперечною підставою для надання відстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку.

Наявність у відповідача даної кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом господарської діяльності відповідача, як самостійного суб`єкта господарювання.

Водночас, позивач слушно у своєму відзиві звертає увагу, що згідно з фінансовими планами за 2020-2023 роки передбачений прибуток ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» щороку збільшувався, а у 2024 році заявник планує збільшити дохід на третину порівняно з поточним роком до 253,3 млрд., що йде у розріз з аргументами заявника про негативний фінансовий стан. Також апелює до того, що заявник є систематичним порушником зобов`язань щодо розрахунків з позивачем.

Проте, у будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

При цьому, суд враховує те, що невиконання рішення суду боржником ставить у невигідне фінансове становище стягувача, оскільки останній фактично не отримує кошти, що позбавляє його користуватися останніми за відсутності будь-якої неправомірної поведінки з боку стягувача, що є порушенням принципу справедливості та добросовісності господарських взаємовідносин.

Відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив

У задоволенні заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі № 908/1966/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 12.01.2024.

Головуючий суддя І. С. Горохов

Суддя В. Л. Корсун

Суддя М. В. Мірошниченко