ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 Справа № 917/1945/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопова І.Г., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", вул. Волгоградська, 23, м.Запоріжжя, 69035

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000", вул.Київська, 34, с.Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701

про стягнення 49167,00грн.

встановив:

Комунальне підприємство "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000" про стягнення 49167,00грн. збитків.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що всупереч вимог пункту 187.7 ст. 187, пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та пункту 6.3.4. Договору про закупівлю товару №37/ЕЗ від 03.04.2019, відповідачем не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну у розмірі 295 002,00 грн., в тому числі ПДВ 49 167,00 грн. на дату виникнення податкових зобов`язань, а саме на дату зарахування коштів на банківський рахунок відповідача.

На теперішній час, обов`язок щодо реєстрації податкової накладної відповідачем не виконаний, таке порушення відповідача позбавило позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 49 167,00 грн., тобто позивач поніс збитки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 31.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

14.11.2023 за вхід. № 14673 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності. Відповідач вказує на те, що позивач повинен був дізнатися про його порушене право з 01.06.2019, так станом на 02.06.2022 сплив строк позовної давності. Проте, позивач звернувся з позовом до суду лише 20.10.2023. Також відповідач зазначає, що на час виникнення прововідносин відповідач повинен був зареєструвати податкову накладну до 31.05.2019 включно, тобто станом на 01.06.2019 строк на реєстрацію був би припущений. Відповідно до вимог чинного на той час законодавства 10.05.2019 ним було складено податкову накладну №38, та яку зареєстровано в ЄРПН за № від 29.05.2019. Реєстрація зупинена. З метою розблокування даної податкової накладної відповідачем було надано письмові пояснення до податкового органу (вих. №1 від 31.08.2019). Після розгляду пояснень та скарги податковим органом було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за № 1272598/39185235 від 19.09.2019.

Отже, відповідачем вживалися заходи щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

27.11.2023 за вхід. № 15259 від позивача надійшли пояснення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності. Позивач проти застосування строку позовної давності заперечує.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (далі - КП «ЕЛУАШ», Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопоставка 3000» (далі - ТОВ «Автопоставка 3000», Постачальник) укладений договір про закупівлю товару №37/Е3 від 03.04.2019р. (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3. Договору Постачальник зобов`язується до 31.05.2019 року поставити Замовникові Товар, зазначений в п. 1.2. Договору та Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1), а Замовник - прийняти і оплатити Товар. Найменування (номенклатура, асортимент): Двигуни та їх частини - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 34310000-3 - (Двигун) - (Двигун 238М2-1000190-4). Кількість Товару зазначається в Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1). Кількість Товару, що підлягає поставці, визначається на підставі поданих заявок Замовника. Згідно Специфікації кількість Товару становить: 1 од.

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна цього договору становить: 295 002,00 грн. (двісті дев`яносто п`ять тисяч дві гривні 00 копійок), у тому числі ПДВ 49 167,00 грн.

Пунктом 4.1., 4.2. Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, на підставі оформлених належним чином рахунку-фактури, видаткової накладної, акту приймання - передавання, підписаного уповноваженими представниками обох сторін, після отримання Замовником бюджетних призначень на підставі ст. ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України протягом 7 банківських днів з дня отримання бюджетних призначень на предмет даного Договору на свій реєстраційний рахунок. У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений Товар здійснюється протягом 7 банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування предмету даного Договору на свій реєстраційний рахунок. За наявності відповідного бюджетного призначення у Замовника

виникають зобов`язання за Договором. Підставою для проведення платежу є надання Постачальником наступних документів: рахунок-фактура, видаткова накладна.

Пунктом 6.3.4. Договору передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань, визначених у відповідності з нормами статті 187 ПКУ (при надходженні грошових коштів), скласти податкову накладну та/або розрахунок коригування в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, відповідно до норм п.201.1 ст.201 ПКУ, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, у встановлений ПКУ термін, з урахуванням граничних строків, визначених у відповідності з нормами п.201.10 ст.201 ПКУ.

Згідно з пунктом 7.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавчими актами України та цим Договором.

Відповідно до пункту 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019р., але у будь - жому випадку до виконання Сторонами усіх зобов`язань.

Згідно умов Договору 06.05.2019 ТОВ «Автопоставка 3000» поставлено на адресу КП «ЕЛУАШ» Товар (двигун 238М2-1000190-4) на загальну суму 295 002,00 грн., в тому числі ПДВ 49 167,00 грн., про що свідчить видаткова накладна №170 від 06.05.2019р.

10.05.2019р. КП «ЕЛУАШ» здійснено оплату за поставлений товар у розмірі 295 002,00 грн., в тому числі ПДВ 49 167,00 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету з рахунку, який відкрито в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, про що свідчить платіжне доручення №494 від 07.05.2019р. та виписка по рахунках від 10.05.2019р.

Так, всупереч вимог пункту 187.7 ст. 187, пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та пункту 6.3.4. Договору, Постачальником не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну у розмірі 295 002,00 грн., в тому числі ПДВ 49 167,00 грн. на дату виникнення податкових зобов`язань, а саме на дату зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Позивач зазначає, що на теперішній час, обов`язок щодо реєстрації податкової накладної Відповідачем не виконаний, таке порушення Відповідача позбавило Позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 49 167,00 грн., тобто Позивач поніс збитки.

КП «ЕЛУАШ» на підтвердження нереєстрації відповідачем податкових накладних на суму 49 167,00 грн. надав запит №73413 від 13.10.2023 щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №73413 від 13.10.2023.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 187.7. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до п. 201.1. ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Зі змісту приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України вбачається, що відсутність факту реєстрації платником податку : продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

На підставі вищевикладеного, відповідач не виконав встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкової накладної таз наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 49 167,00 грн., тобто позивач поніс збитки.

З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

За таких обставин, наявні всі елементи складу господарського правопорушення. Судом враховано висновок, який міститься у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18.

Щодо заяви відповідача про застосування до вимог позивача строків позовної давності суд зазначає наступне.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 252 ЦК України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Як зазначалося вище, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для працівників податку, які застосовують касовий метод.

Отже, платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до такої податкової накладної протягом 1095 календарних днів, що настають за датою виникнення податкових зобов"язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Так, позивач довідався про порушене право після спливу 1095 денного строку з дати здійснення оплати за товар, починаючи з 10.05.2022, а позовна заява подана позивачем до суду в жовтні 2023 року. Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо заявлених ним позовних вимог. На переконання суду, відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопоставка 3000" (вул.Київська, 34, с.Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701, ) на користь Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (вул. Волгоградська, 23, м.Запоріжжя, 69035, ) 49167,00грн. та 2 684,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

У зв"язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано 08.01.2024

Суддя Кльопов І.Г.