ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м.Черкаси справа № 925/1510/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного повного провадження розглянув справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м.Київ, вул.Берестейська,14

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія", м.Черкаси, вул.Надпільна,261, оф.209

про стягнення грошових коштів у сумі 62919,81 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Табула О.М. самопредставництво в режимі ВКЗ;

від відповідача: участі не брав.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" з вимогами про стягнення 62919,81 грн, з них:

22082,46 грн передоплата за договором купівлі-продажу природного газу від 30.11.2016 №105-В-АМПУ-16;

40837,35 грн втрат (збитків), спричинених нездійсненням реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних,

а також про відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні 04.01.2024:

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Надано суду для огляду оригінали документів, копії яких подано в справу з позовом. Суд переконався, що копії документів у справі відповідають оригіналам документів позивача.

Відповідач відзиву не подав, вимоги не заперечив. Ухвала суду про відкриття провадження у справі вручена відповідачеві 23.11.2023, про що свідчить розписка уповноваженої особи на поштовому повідомленні.

Представник позивача вважає за можливе розглянути спір по суті, оскільки відповідач обізнаний про час і місце проведення засідання, вимоги не заперечив, вимоги ухвали суду не виконав.

За результатами судового розгляду оголошено ступну та резолютивну частину судового рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

30.11.2016 між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу №105-ВА-АМПУ-16 (а.с. 10-13), де замовником енергоносіїв виступає ДП "Адміністрація морських портів України" (позивач, споживач, кредитор, стягувач), а постачальником газу виступає ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" (відповідач, боржник).

Філії споживача газу визначені в додатку №1 до договору з посиланням на п. 1.2., 1.3 договору (а.с. 13 зворот)

Строк дії договору визначений до 31.12.2017

За період 2016-2022 між сторонами укладено та підписано 26 додаткових угод стосовно ціни газу та строків дії договору (а.с. 15-31 зворот).

Відповідно до п. 3.4. договору приймання передача об`ємів газу у відповідному місяці оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу.

Оплата за поставлений газ здійснюється на умовах попередньої оплати до 1 числі відповідного розрахункового періоду (п. 5.1. договору в редакції додаткових угод №13 і 19).

Спірним періодом постачання газу та розрахунків є лютий 2022 року.

За постачання газу та компенсації договірної потужності відповідачем виставлені авансові рахунки:

№243 від 26.01.2022 на суму 1165,30 грн (з ПДВ) компенсація вартості замовленої потужності (а.с. 32 зворот);

№244 від 26.01.2022 на суму 243858,80 грн (з ПДВ) передоплата за газ (а.с. 32).

Рахунки оплачені платіжними дорученнями позивача:

№634 від 01.02.2022 на суму 243858,80 грн (з ПДВ) (а.с. 33);

№642 від 01.02.2022 на суму 1165,30 грн (з ПДВ) (а.с. 33 зворот).

У лютому 2022 позивачем спожитий газ відповідно до актів приймання-передачі газу:

№713 від 28.02.2022 обсягом 5,58307 тис м3 на суму 191488,15 грн (з ПДВ) (а.с. 34);

№715 від 28.02.2022 обсягом 0,885 тис м3 суму 30353,74 грн (з ПДВ) (а.с. 34 зворот).

Сума компенсації вартості замовленої потужності згідно акту приймання передачі послуг:

№714 від 28.02.2022 на суму 934,21 грн (з ПДВ) (а.с. 35);

№716 від 28.02.2022 на суму 165,54 грн (з ПДВ) (а.с. 35 зворот).

У позивача виникла передоплата за постачання газу та послуг в сумі 22082,46 грн (з ПДВ). Відповідно у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 22082,46 грн (з ПДВ) зі строком повернення 20.03.2022, що є предметом спору.

Наявна заборгованість відповідача перед позивачем підтверджена в акті звірки станом на 29.04.2022 (а.с. 36).

Відповідно до п. 6.3.6 договору відповідач (як постачальник) зобов`язався надати позивачу (як споживачеві) належно оформлену податкову накладну /розрахунок коригування податкової накладної в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені строки.

Натомість відповідач не склав та не зареєстрував в ЄРПН податкову накладну, позбавивши позивача права на віднесення сум ПДВ по даних господарських операціях до складу податкового кредиту в розмірі 40837,35 грн

Позивач зазнав втрат (збитків) у вигляді неотриманого податкового кредиту в розмірі 40837,35 грн.

Позивач письмово звернувся з вимогою до відповідача про повернення передоплати 22082,46 грн та виконання обов`язку оформлення та реєстрації в ЄРПН податкової накладної на господарську операцію вих.№879 від 03.08.2022 (а.с. 37 ).

Позивач за вих.№180/29-01-01 від 09.02.2023 направив відповідачеві претензію про повернення попередньої оплати та нарахування штрафних санкцій за невиконання господарського зобов`язання (а.с. 38 зворот-39).

Вимоги залишились без реагування відповідача.

Позивач 16.01.2023 разом з податковою декларацією по податку на додану вартість за 2022 рік подав заяву про порушення продавцем граничних строків реєстрації в ЄРПН, зазначивши, що відповідачем взагалі не зареєстрована податкова накладна в ЄРПН (а.с. 41-46).

Ухилення відповідача від виконання умов договору №105-В-АМПУ-16 купівлі-продажу природного газу від 30.11.2016 та законних вимог позивача стали причиною звернення позивача в господарський суд для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та збитків.

Відповідач на вимоги не відреагував.

Оцінюючи письмові та усні пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд розглядає в одному провадженні дві вимоги про стягнення заборгованості і стягнення збитків, які виникли з одних зобов`язань на підставі одного договору, між одними і тими сторонами, з принципу процесуальної доцільності.

Позивач та відповідач є самостійними юридичними особами, суб`єктами господарювання на ринку послуг України, з присвоєнням коду ЄДРПОУ, з визначенням видів господарської діяльності, з внесенням відповідних реєстраційних даних в Державний реєстр.

Відповідно до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору №105-В-АМПУ-16 від 30.11.2016 купівлі-продажу природного газу, з елементами поставки. Договір відповідає приписам гл.54 Цивільного кодексу України. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ст.655. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму;

ч.2 ст.712. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Щодо вимог стягнення попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2022 позивачем спожитий газ відповідно до актів приймання-передачі газу:

№713 від 28.02.2022 обсягом 5,58307 тис м3 на суму 191488,15 грн (з ПДВ) (а.с. 34);

№715 від 28.02.2022 обсягом 0,885 тис м3 суму 30353,74 грн (з ПДВ) (а.с. 34 зворот).

Сума компенсації вартості замовленої потужності згідно акту приймання передачі послуг:

№714 від 28.02.2022 на суму 934,21 грн (з ПДВ) (а.с. 35);

№716 від 28.02.2022 на суму 165,54 грн (з ПДВ) (а.с. 35 зворот).

Тобто у позивача виникла передоплата відповідачу за постачання газу та послуг в сумі 22082,46 грн (з ПДВ). Відповідно у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 22082,46 грн (з ПДВ) зі строком повернення 20.03.2022, що є предметом спору. Суд вважає строк оплати для відповідача таким, що настав.

Відповідно до приписів ст. 538 ЦК України покупець має право альтернативної вимоги до продавця (постачальника) передати оплачений товар чи повернути суму попередньої оплати товару. Позивач скористався правом на повернення попередньої оплати за непоставлений товар.

Вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Належить стягнути кошти в сумі 22082,46 грн (з ПДВ) на користь позивача як передоплату за газ.

Щодо обов`язку відповідача зареєструвати податкові накладні.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний на дату виникнення податкового зобов`язання скласти податкову накладну в електронній формі, підписати її та зареєструвати в ЄРПН в установлений термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг та на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Тобто відповідач мав оформити в установлений термін податкову накладну, зареєструвати її в ЄДПН та подати її позивачеві.

Належно оформлена та зареєстрована в ЄРПН після 01.07.2017 податкова накладна платником податку є підставою для покупця таких товарів/послуг нарахування податкового кредиту на суму податку, та не потребує будь-якого іншого підтвердження.

Реєстрація податкових накладних в ЄРПН передбачає дотримання платником податку граничних строків такої реєстрації.

Відповідно до приписів п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

Взяті на себе зобов`язання по реєстрації ПН в ЄРПН відповідач не виконав, позбавивши позивача у такий спосіб права на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у сумі 40837,35 грн за відповідний звітний період.

Щодо обґрунтування позивачем стягнення збитків.

Позивач правомірно вважає таку бездіяльність відповідача у формі спричинення позивачеві збитків у виді неотриманого податкового кредиту по ПДВ в сумі 40837,35 грн. Позивач використав належний спосіб захисту порушеного права та його відновлення, що підтверджено правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 10.01.2022 №910/3338/21.

Законодавець дає визначення збитків у диспозиції ст. 22 ЦК України загальна норма, та ст. 225 ГК України спеціальна норма.

Тобто збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником висновок п. 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18.

Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України та ст. 224 ГК України підставою для відшкодування збитків є порушення зобов`язання стороною.

Позивач зазначає прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача по оформленню та реєстрації в ЄРПН податкової накладної на господарську операцію та суми ПДВ 40837,35 грн, та неможливістю включення зазначеної суми ПДВ до податкового кредиту для позивача, тобто зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка є фактичними збитками цієї особи. Позивач доводить наявність усіх елементів господарського правопорушення.

Розмір збитків підтверджується сумою ПДВ з двох платіжних доручень №634 від 01.02.2022 на суму 243858,80 грн (де ПДВ становить 40634,13 грн) та №642 від 01.02.2022 на суму 1165,30 грн (де ПДВ становить 194,22 грн) розрахунок а.с. 9.

Доводи та обґрунтування позивача відповідачем не спростовані та не заперечені.

Вимоги позивача про стягнення 40837,35 грн збитків з відповідача підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що відшкодування передоплати та спричинених збитків відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання суду та позивачеві доказів про проведення розрахунку з бюджетом та позивачем.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з відповідача 22082,46 грн передоплати та 40837,35 грн збитків, заподіяних позивачеві внаслідок не оформлення та ухилення від реєстрації в ЄРПН податкової накладної по сплаті ПДВ на господарську операцію.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

З огляду на повне задоволення позову, з відповідача згідно з ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути 2684 грн судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст.129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" (18001, м.Черкаси, вул.Надпільна,261, офіс 209, ; номер рахунку в банку невідомий)

на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (пров.Берестейський,14, м.Київ, 01135; ; номер рахунку в банку невідомий)

40837,35 грн збитків, 22082,46 грн попередньої оплати, 2684 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 10.01.2024.

Суддя Г.М.Скиба