ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"03" січня 2024 р.м. Одеса № 916/5798/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси (, 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) в інтересах держави в особі

позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (, 65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕНА" (, 65026, м. Одеса, вул. Пастера, буд. 9)

про стягнення та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕНА" про стягнення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору оренди нежитлового приміщення від 06.11.2000.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на наступне.

За приписами ст.50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Так прокурором в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача визначено Одеський Національний медичний університет. При цьому, позовна заява не містить відповідного клопотання про її залучення до участі у справі, а також обґрунтування, на які права або обов`язки третьої особи може вплинути рішення у даній справі.

За наведеного, прокурору слід надати обґрунтоване клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

В силу приписів ч.2 ст.162 ГПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Зі змісту даної норми можна зробити висновок, що розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (викладений в позовній заяві чи у вигляді окремого документа), є невід`ємною частиною позовної заяви та теж повинен бути оформлений відповідно до вимог ч.2 ст.162 ГПК України.

Так до позовної заяви додано розрахунок заявленої до стягнення неустойки, який підписано в.о. начальника відділу орендних відносин Л.Терпан та головним спеціалістом відділу орендних відносин О.Дзвінківською.

Водночас, в матеріалах заяви відсутні докази на підтвердження повноважень вказаних осіб на вчинення дій процесуального характеру від імені прокурора або позивача.

Для усунення даного недоліку прокурору слід надати документальне підтвердження повноважень осіб, які підписали розрахунок заявленої до стягнення неустойки на вчинення дій процесуального характеру від імені прокурора або позивача.

Згідно абз.2 ч.8 ст.42 ГПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частин 1, 2, 4, абзацу 2 частини 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" (ДП "УкрНДНЦ") від 01.07.2020 №144), відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Не є доказом засвідчення належним чином ксерокопій документів, доданих до позовної заяви, напис на пакеті документів "прошито та пронумеровано", оскільки даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття) певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані ксерокопії відповідають оригіналу, як це передбачено п.5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2020).

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства належним чином засвідчуються або кожний лист окремо, шляхом проставлення печатки "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії, або ж шляхом скріплення (прошиття) певного пакету документів з відповідним написом "прошито та пронумеровано" та на звороті такого напису ставиться печатка "Згідно з оригіналом" із вказівкою найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Так прокурором подано до матеріалів позовної заяви копії договору оренди нежилого приміщення від 06.11.2000, договору про внесення змін до договору оренди від 04.03.2015, розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, акту приймання-передачі нерухомого майна від 04.03.2015, договору про внесення змін до договору оренди від 19.06.2015, розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, актів приймання-передачі нерухомого майна без дат, договору про внесення змін до договору оренди від 01.04.2016, розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, актів приймання-передачі нерухомого майна від 01.04.2016, договору про внесення змін до договору оренди від 11.01.2018, договору про внесення змін до договору оренди від 14.03.2019, повідомлення Одеського Національного медичного університету від 17.11.2020, листа Регіонального відділення ФДМУ від 25.01.2021, які не засвідчені у встановленому порядку, оскільки не містять посади особи, що їх засвідчила.

Також, копії означених документів завірені особою, стосовно якої суду не надано доказів на підтвердження наявності у неї відповідних повноважень, що суперечить правовій природі засвідчення особою відповідності копії документу його оригіналу та вищевказаним вимогам статті 91 Господарського процесуального кодексу України про те, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У розумінні ст.60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження представників сторін від юридичної особи підтверджуються довіреністю за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

З доданих до матеріалів позовної заяви копій окремих документів вбачається, що вони засвідчені Т.В.Івановою, однак доказів на підтвердження повноважень вказаної особи, зокрема, на засвідчення копій документів від імені прокурора або позивача, не надано.

З огляду на вказане, документи, що додані до заяви та завірені особою, щодо якої немає відомостей про її повноваження на здійснення дій процесуального характеру від імені позивача, за своєю правовою природою не являються письмовими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Для усунення означених недоліків прокурору слід надати копії документів, завірених відповідно до вимог пункту 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" (ДП "УкрНДНЦ") від 01.07.2020 №144) та документи на підтвердження повноважень Т.В.Іванової на здійснення дій процесуального характеру (в тому числі засвідчення копій документів) від імені прокурора або позивача.

Також, на підтвердження заявлених вимог прокурорм надано, зокрема, Договір оренди №61-00 нежилого приміщення та майна від 06.11.2000, який складений російською мовою.

Суд зазначає, що статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Приписами ч.1, ч.2 ст.12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Так, ч.3, ч.4 ст.10 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", що набрав чинності 16.07.2019, встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно ч.2, ч.3 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.

Відтак, ч.8 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" передбачено, що українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України.

Частиною 1, частиною 6 ст.13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", в судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Згідно ст.79 Закону України "Про нотаріат", нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Відповідно до пункту 7 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, у разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставлянням підпису та печатки нотаріуса.

Отже, прокурор мав подати до суду Договір оренди №61-00 нежилого приміщення та майна від 06.11.2000 з офіційним перекладом на українську мову, який посвідчений нотаріусом.

Для усунення вказаного недоліку прокурору слід надати копію Договору оренди №61-00 нежилого приміщення та майна від 06.11.2000 з офіційним нотаріально посвідченим перекладом на українську мову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, оскільки заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суддя вважає необхідним залишити її без руху, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232-234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси залишити без руху.

2. Прокурору протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху усунути вказані в мотивувальній частині ухвали недоліки шляхом подання відповідних доказів і пояснень.

3. Копію заяви про усунення недоліків позовної заяви і додані до неї документи направити іншим учасникам провадження, докази направлення подати до суду (описи вкладення у цінний лист, фіскальні чеки, накладні).

4. Роз`яснити прокурору, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається згідно з п.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

5. Копію ухвали направити прокурору.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала суду набрала законної сили 03.01.2024, оскарженню не підлягає.