ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 січня 2024 року Справа № 915/1940/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Приватного підприємства «СТАРТКОМ-АГРО», вул. Богопільська, буд. 43-А, м. Первомайськ, Первомайський район, Миколаївська область, 55200 ()

електронна пошта:

до відповідача Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове», вул. Козацька, буд. 39, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська область, 57107 ();

електронна пошта:

про стягнення коштів в сумі 6 109 916, 16 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне підприємство «СТАРТКОМ-АГРО» з позовною заявою, якій просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» заборгованість за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором № 16 від 18.11.2021 у розмірі 6 109 916, 16 грн., в т.ч. 4 310 162, 82 грн. - основного боргу; 1 613 625, 62 грн. - проіндексованої суми заборгованості, що підлягає сплаті в гривні; 186 127, 72 грн. - 3 % річних.

Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 91 648, 74 грн.

Підставою позову зазначено наступні обставини.

18.11.2021 між ПП «СТАРТКОМ-АГРО» та ДП «Племрепродуктор «Степове» було укладено договір №16 від 18.11.2021. До суду даний договір надано підписаним лише з боку позивача, оскільки відповідачем не повернуто позивачу підписаний зі свого боку примірник договору. Водночас додатки до договору підисано відповідачем.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 6 468 823, 00 грн., проте, відповідачем не здійснено оплату поставленого товару у повному обсязі, внаслідок чого станом на 25.12.2023 виникла заборгованість у сумі 4 310 162, 82 грн.

За порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та проіндексовано суму заборгованості.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані приписами ст. 42, 46, 162-164, 171, 172, 174, 193, 199, 265 ГК України, ст. 192, 509, 524, 533, 546, 625, 627, 712 ЦК України судовою практикою та умовами договору.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За вимогами п. 3 ст. 131-2 Конституції України, яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 п. 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання врегульовані Господарським процесуальним кодексом України.

29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 № 390-IX.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Положення зазначеної норми закріплюють, що повноваження особи як керівника юридичної особи, члена виконавчого органу, іншої особи, уповноваженої діяти від її імені, у тому числі, підписувати документи, брати участь у справі, мають бути передбачені безпосередньо у законі або ж підтверджуватися статутом, положенням, трудовим договором (контрактом).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є вимога про стягнення грошових коштів в сумі 6 109 916, 16 грн., тобто дана справа не є малозначною, відтак представляти інтереси в суді по даній справі може особа в порядку самопредставництва (ч. 3 ст. 56 ГПК України) або адвокат (ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 58 ГПК Ураїни).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до ч. 9 ст. 60 ГПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Отже, реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва, або її процесуальним представником. При цьому підписання та/або подання позовної зави є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Поняття та підстави представництва визначені ст. 237 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні.

Правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦК України строк довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують довіреність, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Строк, на який може бути видана довіреність, визначається цивільним законодавством України.

Довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, в якій застережено право на передоручення, або після надання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність.

Довіреність, видана в порядку передоручення, не може містити в собі більший обсяг прав, ніж їх передано за основною довіреністю. Строк дії довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

Припинення дії довіреності провадиться в порядку, передбаченому законом.

Аналогічні положення передбачено п. 5 глави 4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зокрема п. 5.1, п. 5.2, п. 5.3, п. 5.4, п. 5.6.

Крім того, відповідно до п. 5.2 Порядку у довіреності, виданій у порядку передоручення, не допускається передавання повіреній особі права на передоручення.

Відповідно до п. 5.6 Порядку у довіреності, виданій у порядку передоручення, мають бути вказані дата і місце посвідчення основної довіреності, та реєстровий номер, найменування нотаріального округу, прізвище, ім`я та по батькові нотаріуса, який її посвідчив, прізвище, ім`я, по батькові і місце проживання особи, якій видана основна довіреність, і особи, якій вона передоручає свої повноваження.

Обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, довіреності, прирівнювані до нотаріально посвідчених, та довіреності, посвідчені особами, які в умовах воєнного стану відповідно до законодавства мають право їх посвідчувати, а також відомості про припинення їх дії (п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252).

Судом встановлено, що відповідно до виписки з ЄДРЮОФОПГФ щодо Приватного підприємства "СТАРТКОМ_АГРО" (код 40288215) керівником юридичної особи є Спіціальний Ігор Дмитрович; особи, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (обмеження щодо представництва відсутні), подавати документи для державної реєстрації юридичної особи (обмеження щодо представництва відсутні) Лисенко Микола Вікторович.

Позовна заява від імені позивача Приватного підприємства «СТАРТКОМ-АГРО» подана та підписана представником фізичною особою Лупєєвим Андрієм Івановичем на підставі довіреності у порядку передоручення від 28.12.2023, яка сформована за допомогою системи "Електронний суд".

Нотаріально посвідченої довіреності до матеріалів позовної заяви не додано.

Подана суду довіреність, сформована за допомогою системи "Електронний суд", на підтвердження наявності у Лупєєва А. І. повноважень представляти інтереси ПП "СТАРТКОМ-АГРО" в господарському суді не містить інформації, що вказана особа має статус адвоката.

Доказів того, що Лупєєв А. І. у даній справі представляє позивача у якості адвоката, до матеріалів позовної заяви не додано.

Крім того, відповідно до відомостей з офіційного сайту "Національної асоціації адвокатів України" Лупєєв Андрій Іванович здійснював адвокатську діяльність на підставі свідоцтва № 544 від 25.03.2012, виданого Херсонською обласною КДКА. Право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 16.12.2023 на підставі заяви адвоката (https://erau.unba.org.ua/profile/46398), тобто до звернення до суду із даним позовом.

Доказів того, що Лупєєв А. І. у даній справі представляє позивача в порядку самопредставництва, до матеріалів позовної заяви не додано.

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень Лупєєва А. І. на підписання позовної заяви, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що позовна заява підписана особою, яка має право її підписувати.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи, що позовна заява з додатками сформована за допомогою системи "Електронний суд" фактичне повернення позовної заяви з додатками у паперовій формі судом не здійснюється.

Керуючись ст. 162, 174, 232-235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (вх. № 16986/23 від 28.12.2023) і додані до неї документи повернути позивачу Приватному підприємству «СТАРТКОМ-АГРО».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 254-259 ГПК України.

Ухвала підписана 02.01.2024

Суддя Е.М. Олейняш