ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 Справа № 917/1677/23

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", провулок Нестерівський, 5-3, м.Київ, 04053 в особі Нафтогазовидобуваного управління "Полтаванафтогаз", вул.Монастирська,12, м.Полтава, 36000, ел.пошта:

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полив`яне-Агро", вул. Леніна,2-Б, с.Полив`яне, Миргородський район, Полтавська область, 37663

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобуваного управління "Полтаванафтогаз" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полив`яне-Агро" про стягнення 7 126 064,61грн. заборгованості за Договором купівлі- продажу № 5/76-ін/569/03/ін від 11.09.2003

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.09.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 19.10.2023

19.10.2023 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що в цей день у час проведення судового засідання по Полтавській області була оголошена тривала повітряна тривога.

Ухвалами Господарського суду Полтавської області від 19.10.2023, 21.11.2023 суд відкладав розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвали суду, які направлялися за адресою місцезнаходження відповідача, повернулася до господарського суду Полтавської області з відміткою поштового відділення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 910/177797/17.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній", є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

11.09.2003 між НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та ТОВ «Полив`яне-Агро» був укладений договір № 5/7б-ін/569/03/ін купівлі-продажу, за умовами якого НГВУ «Полтаванафтогаз» (Продавець) передає, а ТОВ «Полив`яне-Агро» (Покупець) приймає і оплачує продукцію (об`єкти капітальних інвестицій, готову продукцію, товари, незавершене виробництво, малоцінні та швидкозношувані предмети та інші оборотні засоби), іменовану надалі «Товар», відповідно до специфікацій, що додаються до Договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору номенклатура, кількість і якість товару повинні відповідати специфікаціям.

Пунктами 3.1-3.2 даного договору визначено, що умови постачання товару, перелік вантажовідправників і вантажоотримувачів вказуються в специфікаціях, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Датою поставки товару вважається дата підписання акту приймання-передачі товару, якщо виникла необхідність його складання (за вимогою однієї із сторін), в інших випадках - відмітка про отримання на товаросупровідних документах.

Відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору № 5/7б-ін/569/03/ін від 11.09.2003) сторонами договору визначено найменування, кількість, ціну та загальну вартість товару за даним договором, яка складає 7 892 748,55 грн, у т.ч. ПДВ 1 315 458,09 грн.

11.09.2003 сторонами договору було підписано акт приймання-передачі про те, що Продавцем передано, а Покупцем прийнято товарів на суму 7 892 748,55 грн, у т.ч. ПДВ 1 315 458,09 грн.

Таким чином, позивач свої зобов`язання за даним договором виконав належним чином та у повному обсязі.

Відповідно до п. 5.2 даного договору Покупець проводить оплату поставленого товару Продавцю шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця, включаючи ПДВ до ціни товару по факту поставки.

09.09.2009 між НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та ТОВ «Полив`яне-Агро» була укладена додаткова угода до договору № 5/7б-ін/569/03/ін від 11.09.2003.

Відповідно до п. 1 даної додаткової угоди сторони погодили, що позовна давність за договором № 5/7б-ін/569/03/ін від 11.09.2003 стосовно оплати вартості переданого товару встановлюється тривалістю в двадцять років.

Відповідачем було частково погашено дану заборгованість, а саме:

24.05.2004 - 160 836,41 грн (платіжне доручення № 127 погашення заборгованості за договором);

10.08.2004 - 610,97 грн (закриття рахунку № 2);

10.08.2004 - 12 158,16 грн (закриття рахунку № 1);

12.10.2007 - 25 000,00 грн (платіжне доручення. № 168 погашення заборгованості за договором);

16.11.2007 - 29 166,00 грн (платіжне доручення № 47 погашення заборгованості за договором);

30.01.2008 - 198 916 грн (платіжне доручення № 16 погашення заборгованості за договором);

17.03.2009 - 40 000,00 грн (погашення заборгованості за договором);

05.06.2009 - 40 000,00 грн (платіжне доручення № 1190 погашення заборгованості по договору);

03.07.2009 - 20 000,00 грн (платіжне доручення № 13 погашення заборгованості за договором);

13.08.2009 - 40 000.00 грн (платіжне доручення. № 20 погашення заборгованості за договором);

05.03.2015 - 200 000,00 грн (платіжне доручення № 129 погашення заборгованості за договором).

Так, загальна сума сплачених відповідачем коштів за даним договором складає 766 687,54 грн, у т.ч. ПДВ.

Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заявт, заборгованість відповідача за договором № 5/76- ін/569/03/ін від 11.09.2003 становить 7 126 064,61 грн, у т.ч. ПДВ (7 892 748,55 грн - 766 687,54 = 7 126 064,61 грн).

22.08.2023 НГВУ «Полтаванафтогаз» направило рекомендований лист на адресу ТОВ «Полив`яне-Агро» з вимогою сплатити заборгованість за договором № 5/7б-ін/569/03/ін від 11.09.2003. Відповідач суму боргу не сплатив.

Несплата відповідачем боргу стала підставою для звернення позивача до Господарського суду Полтавської області з відповідним позовом.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані Договором № 5/7б-ін/569/03/ін купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарським судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов"язання за договором поставки: поставлено відповідачеві товар на загальну суму 7 892 748,55грн., що підтверджується матеріалами справи.

Проте, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за Договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 7 126 064,61грн..

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полив`яне-Агро" ( вул. Леніна,2-Б, с.Полив`яне, Миргородський район, Полтавська область, 37663, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (провулок Нестерівський, 5-3, м.Київ, 04053, ) в особі Нафтогазовидобуваного управління "Полтаванафтогаз" ( вул.Монастирська,12, м.Полтава, 36000, ) заборгованість у розмірі 7 126 064,61грн. та 106891,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.01.2024

Суддя Кльопов І.Г.