ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.01.2024 м.Дніпро Справа № 908/2465/22 (200/19414/21)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Мороза В.Ф.

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної митної служби України Донецька митниця на рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2023 (суддя Ніколаєнко Р.А.)

у справі № 908/2465/22 (200/19414/21)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча

про стягнення суми

в межах справи № 908/2465/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700100/2021/000013/1 від 07.07.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2021/00035 від 07.07.2021.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.06.2023 у справі № 908/2465/22 (200/19414/21) позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасувати Рішення Донецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA700100/2021/000013/1 від 07.07.2021 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA700100/2021/00035 від 07.07.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 5914 грн 99 коп. відшкодування судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням Державною митницею служби України Донецька митниця подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2023 у справі № 908/2465/22 (200/19414/21) та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2023 у справі № 908/2465/22 (200/19414/21) апеляційну скаргу Державної митної служби України Донецька митниця на рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2023 у справі № 908/2465/22 (200/19414/21) залишено без руху. Скаржнику у строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 8872,49 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги на адресу всіх учасників справи.

Вказаною ухвалою, у тому числі було відмовлено в задоволенні клопотання Донецької митниці про звільнення від сплати судового збору, оскільки наведені в ст. 8 Закону України «Про судовий збір» умови не поширюються на скаржника та виключають можливість звільнення його від сплати судового збору.

На виконання ухвали від 22.12.2023 скаржником надано клопотання про усунення недоліків з доказами надіслання копії апеляційної скарги на адреси всіх учасників справи.

Окрім того в поданому клопотанні апелянт надає пояснення та зазначає, про відсутність можливості сплати судового збору оскільки кошторисом Донецької митниці на 2023 рік не передбачені призначення за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» для сплати судових витрат, про що до апеляційної скарги було додано довідку від 30.11.2023 №7.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника, що ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (Провадження № 11-336апп20), що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Окрім того, колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19 (Провадження №11-24апп21), що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Апелянтом не усунено у повному обсязі недоліки апеляційної скарги та не надано доказів сплати судового збору у сумі 8872,49 грн.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі № 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи, що апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги у строк, визначений апеляційним господарським судом, вказана апеляційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України Донецька митниця на рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2023 у справі № 908/2465/22 (200/19414/21) повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко