Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг"
про розподіл судових витрат
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг"
до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс"
про стягнення 22 445,23 грн.
без участі представників сторін
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про стягнення заборгованості в сумі 22 445,23 грн. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560288 від 19.02.2010.
Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).
За результатами розгляду цієї справи рішенням суду від 14.12.2023 позовні вимоги ТОВ «Київенерго-Борг» було задоволено, стягнуто з КП "Житло-Сервіс" заборгованість у сумі 22 445, 23 грн. та судовий збір в сумі 2 684,00 грн.
Після ухвалення рішення у даній справі від ТОВ "Київенерго-Борг" надійшло клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 розгляд зазначеного питання було вирішено здійснювати без повідомленням учасників справи за правилами, визначеними ст. 244 ГПК України.
Відповідач пояснень на вказану заяву не надав, у відзиві на позов зазначив, що заявлені позивачем попередні (орієнтовні) розрахунки витрат на правову допомогу (які були визначені у позові в сумі 15 000 грн), є необґрунтованими та неспіврозмірними зі складністю справи, а тому просив зменшити розмір цих витрат до 10% суми стягнутого боргу.
Розглянувши заяву ТОВ "Київенерго-Борг" щодо розподілу судових витрат та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У даному випадку позивач до своєї заяви долучив наступні докази:
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Титикала Романа Сергійовича № 2845 від 22.02.2007;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1388039, виданий АБ «Титикало та Партнери» на представництво інтересів ТОВ «Київенерго-борг»;
- договір № 18 про надання правової допомоги від 26.03.2022 укладений між АБ «Титикало та Партнери» та ТОВ «Київенерго-Борг», відповідно до якого адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу/представляти інтереси клієнта в справах, пов`язаних із захистом інтересів клієнта, зокрема, в усіх судах. За надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар, визначений у протоколі узгодження гонорару, який є додатком до даного договору (п. 3.3 договору);
- протокол № 28 узгодження гонорару (договірної ціни) від 26.12.2022, яким визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар у розмірі 6000 грн.;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 15.12.2023 до вказаного договору із зазначенням переліку послуг, наданих адвокатським об`єднанням, а також вартості цих послуг, яка становить 6 000,00 грн.
- довіреність № 2501/ЮР-1 від 25.01.2023, видану ТОВ «Київенерго-Борг» адвокату Розпаченюку А.С. на представництво інтересів позивача у суді.
Дослідивши зазначені докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У той же час, при визначенні суми відшкодування таких витрат суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
Також суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Тому, виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, зважаючи на: категорію справи, яка не є складною; її малозначність; розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; ціну позову; невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки позову, враховуючи велику кількість аналогічних позовів, поданих адвокатським бюро «Титикало та Партнери» у схожих правовідносинах; а також зважаючи на обґрунтування заперечень відповідача щодо стягнення з нього судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу з 6 000,00 грн. до 3 000,00 грн.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд задовольняє частково.
Також суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
За таких обставин, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" про розподіл судових витрат задовольнити частково.
У решті вимог - відмовити.
Повний текст додаткового рішення складений 12 січня 2024 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Суддя Головіна К.І.