ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2024 р. Справа№ 908/1709/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Адванта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023

у справі №908/1709/23 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету

до Приватного підприємства "Адванта"

про стягнення 142 756,87 грн

УСТАНОВИВ:

Запорізький державний медико-фармацевтичний університет звернувся до суду із позовом до Приватного підприємства "Адванта" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором про навчання іноземних громадян №41/18 від 02.05.2018, яка складається з суми основного боргу у розмірі 67 651,91 грн (що еквівалентно 1 850 доларів США), інфляційних втрат у розмірі 50 370,32 грн (що еквівалентно 1 377,42 доларів США), 3% річних у розмірі 4 959,80 грн (що еквівалентно 135,63 доларів США) та пені у розмірі 19 774,84 грн (що еквівалентно 540,76 доларів США).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 у справі №908/1709/23 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Адванта" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21 літера "А", офіс 107/4, код ЄДРПОУ - 34268353) на користь Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 26, код ЄДРПОУ - 45030873) 67 651 (шістдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн 91 коп. - суми основного боргу, 4 959 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 80 коп. - 3% річних, 9 174 (дев`ять тисяч сто сімдесят чотири) грн 33 коп. - пені та 1 537 (одна тисяча п`ятсот тридцять сім) грн 68 коп. - витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано наступним. Відповідно до п. 6.2 договору №19-086, при порушенні строків оплати, передбачених цим договором, студент або координатор набору зобов`язаний сплатити заборгованість та пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента. Означеними положеннями договору №19-086 установлено певну альтернативу у виборі боржника, який маж виконати зобов`язання щодо оплати послуг. Відповідач, як координатор набору, доказів погашення суми заборгованості не подав, наявність заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за навчання у розмірі 67 651,91 грн (що еквівалентно 1 850 доларів США).

Не погодившись з прийнятим рішення, Приватне підприємство "Адванта" подало апеляційну скаргу, в якій просив прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження; рішення Господарського суду міста Києва від 26 вересня 2023 року у справі №908/1709/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги, відповідач зазначав, що суд першої інстанції допустив суттєве порушення норм матеріального та процесуального права, через залишення відзиву на позовну заяву без розгляду підійшов до розгляду справи однобічно, не дослідив усіх обставин, що мають значення для її правильного вирішення, помилково визнав установленні обставини, які прямо суперечать природі спільних правовідносин між сторонами або які не досліджувались судом узагалі.

Також відповідач зазначав, що не заперечує проти укладення як договору, так і додаткових угод до нього, проте заперечує факт набрання чинності таким договором, оскільки апелянт ніколи не надавав таке свідоцтво позивачеві, а позивачем так і не було надано до суду копію Свідоцтва про право відбору іноземних громадян на навчання. Крім того апелянт звертав увагу суду, що обґрунтовуючи наявність боргу та те, що Координатор набору є належним відповідачем за позовом позивач цитує положення як тристороннього так і двостороннього договорів, які не містять ані обов`язку Координатора набору щодо оплати навчальних послуг, ані відповідальності Координатора набору за несвоєчасну або не оплату таких послуг Студентом.

Зокрема відповідач зазначав що у додатковій угоді №1 до Договору №41/18 від 02.05.2018 не передбачено пункт, де зазначено вартість навчання для іноземних студентів, які отримують рівень магістр за спеціальністю медицина за денною формою та англійською мовою навчання, тобто сторони не узгодили вартість навчання студента. Суд першої інстанції не звернув увагу, що отримувачем освітніх послуг є студент, а не відповідач. Відповідач не є ані боржником у зобов`язанні з отриманні освітніх послуг, ані представником студента, не виступає поручителем чи іншою особою, яка в силу закону може нести відповідальність перед кредитором. Також, відповідач зазначав, що відповідно до п. 5.3 Договору №19-086 сторони домовилися, що оплата за навчання студента здійснюється за бажанням студента.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Адванта" у справі №908/1709/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Апеляційна скарга Приватного підприємства "Адванта" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №908/1709/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного підприємства "Адванта" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №908/1709/23.

30.10.2023 на адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Адванта" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 у справі №908/1709/23. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Установлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу упродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

16.11.2023 через електронний суд від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначав, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В обґрунтування свого відзиву позивач зазначав наступне. Що п. 7.1. Договору визначено, даний Договір набирає чинності від дати подання Координатором набору Університету установленого Свідоцтва про право відбору іноземних громадян на навчання. Однак, п. 7.2. Договору передбачено строк дії Договору з 02.05.2018 по 02.05.2024. 21.06.2018, 17.07.2019, 22.04.2020, 27.07.2021 до Договору 41/18 від 02.05.2018 були укладені додаткові угоди, які були підписані обома сторонами Договору. Окрім того, саме на виконання Договору 41/18 від 02.05.2018 між Запорізьким державним медичним університетом (Виконавець), ПП «Адванта» (Координатор набору) та ОСОБА_1 (далі - Студент, третя особа), було укладено договір про надання освітніх послуг іноземним громадянам №19-086 13.02.2019 (далі - договір про надання освітніх послуг).

Позивач звертав увагу суду на практику у схожій ситуації і зазначив при цьому, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2023 року у справі № 179/2192/19 (провадження № 61-3903св23) зазначено, що: «У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.11.2023 3 сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Ураховуючи, Договір № 41/18 від 02.05.2018 підписаний обома сторонами, до даного договору укладались додаткові угоди, виконувались умови Договору (укладались договори про надання освітніх послуг іноземним громадянам, в тому числі й договір про надання освітніх послуг іноземним громадянам №19-086 13.02.2019, укладений між Запорізьким державним медичним університетом (Виконавець), ПП «Адванта» (Координатор набору) та ОСОБА_1 ), отже Договір № 41/18 від 02.05.2018 є укладеним та діючим.

Щодо доводів відповідача про відсутність наявного боргу, то позивач зазначав, 21.06.2018 між Університетом та Координатором набору була укладена додаткова угода №1. п.5.14. оплата за навчання здійснюється в формі безготівкового розрахунку на указаний розрахунковий рахунок Університету Координатором набору, студентом або іншою особою в національній валюті України по курсу НБУ, якій діє на момент оплати; студентом або іншою третьою особою (нерезидентом) на валютний рахунок в іноземній валюті в наступному порядку: кожного семестру згідно з п.5.15 договору. При порушенні строків оплати, передбачених цією угодою, Координатор набору зобов`язаний сплатити заборгованість та пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 частини другої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абзац 1 частини першої статті 638 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами, постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18.

Як убачається із матеріалів справи, 02.05.2018 між Запорізьким державним медичним університетом (Університет) та Приватним підприємством "Адванта" (координатор набору) було укладено договір про навчання іноземних громадян, відповідно до умов якого предметом договору є виконання зобов`язань координатора набору з набору іноземців-кандидатів на навчання в Університеті.

У відповідності до п. 3.1.1 договору, університет зобов`язується укласти індивідуальні договори про навчання між університетом та іноземними громадянами, відібраними для навчання.

Згідно п. 3.2.4 договору, університет має право відраховувати особу, яка навчається, в установленому чинним законодавством та даним договором порядку із наступних підстав: академічна неуспішність; пропуски занять без поважних причин більше 30 днів за семестр; медичні протипоказання, підтверджені належним офіційним документом; власне бажання особи, яка навчається; несплата за навчання в порядку, передбаченому цією угодою; порушення законів України чи Правил внутрішнього розпорядку університету або невиконання інших суттєвих умов цієї угоди; виявлена фіктивність документів, які послужили підставою для зарахування на навчання.

Відповідно до п. 4.1.6 контракту, координатор набору зобов`язується, зокрема, забезпечити укладення індивідуальних договорів про навчання між координатором набору та іноземними громадянами, відібраними для навчання; та забезпечити відшкодування університету у повному обсязі витрат, які поніс останній у результаті вимушеного виконання дій, котрі є обов`язком координатора набора за даним контрактом.

Координатор набору зобов`язується завчасно та без затримки письмово повідомити університет про обставини, що зумовлюють неможливість виконання чи належного виконання зобов`язань за цією угодою та прийняти всі можливі та залежні від координатору набору заходи щодо виконання своїх зобов`язань та мінімізації збитків для університету (п. 4.1.7 контракту).

Пунктом 5.2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 21.06.2018 передбачено, що вартість навчання одного іноземного громадянина (у разі загального набору 40 та більше осіб) становить на рік, зокрема, на міжнародному факультеті №2 за спеціальністю "медицина", "лікувальна справа", (для студентів, які отримають кваліфікацію спеціаліст) - 3 700 доларів США - І-ІІІ курс.

Відповідно до п. 5.13 договору в редакції додаткової угоди №1 від 21.06.2018, оплата навчання іноземних громадян здійснюється у валюті США або в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати) в безготівковому порядку, на указаний Університетом банківський рахунок, окремо по кожній особі, яка навчається. При цьому, в платіжному документі обов`язково належить указувати всі реквізити, що персоніфікують кожний платіж, відповідно до додатків 2, 3 і 4.

Оплата за навчання здійснюється в безготівковому порядку на указаний розрахунковий рахунок Університету: координатором набору, студентом або іншою третьої особою в національній валюті України по курсу НБУ, який діє на момент оплати; студентом або іншою третьої особою (нерезидентом) на валютний рахунок в іноземній валюті; в наступному порядку: кожного семестру згідно п. 5.15 договору. (п. 5.14 договору в редакції додаткової угоди №1 від 21.06.2018).

У відповідності до п. 5.15 договору, оплата проводиться в терміни: а) для студентів І курсу: за перший семестр - на момент прийняття до університету, за другий семестр - до 15.02 відповідного року; б) для студентів ІІ-IV курсу: за непарні семестри - до 05.10 відповідного навчального року; за парні семестри - до 15.02 відповідного навчального року. При порушенні строків оплати, передбачених цією угодою, координатор набору (студент) зобов`язаний сплатити заборгованість та пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента. При простроченні оплати більше ніж на 30 календарних днів Університету має право на відрахування студента, за якого не надійшла оплата. При цьому договір про навчання, укладений між Університетом та таким студентом, підлягає достроковому розірванню. Датою розірвання договору про навчання студента та відрахування студента є дата, зазначена у відповідному наказі Університету. При цьому координатор набору (студент) зобов`язаний відшкодувати Університету вартість фактично отриманої освітньої послуги, за яку не надійшла оплата, а також сплатити пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань, нараховану на момент відрахування, на підставі рахунку Університету у триденний строк з дня дострокового розірвання договору про навчання та відрахування студента.

Відповідно до п. 7.1 договору №41/18, останній набирає чинності від дати подання координатором набору Університету установленого Свідоцтва про право відбору іноземних громадян на навчання.

У відповідності до п. 7.2 договору, строк дії даного договору з 02.05.2018 до 02.05.2024.

У подальшому, на виконання Договору 41/18 від 02.05.2018 між Запорізьким державним медичним університетом (Виконавець), ПП «Адванта» (Координатор набору) та ОСОБА_1 (далі - Студент,), було укладено договір про надання освітніх послуг іноземним громадянам №19-086 13.02.2019 (далі - договір про надання освітніх послуг).

Отже, 13.02.2019 між Запорізьким державним медичним університетом (виконавець, правонаступником якого є Запорізький державний медико-фармацевтичний університет), Приватним підприємством "Адванта" (координатор набору) та ОСОБА_2 (студент) було укладено договір про надання освітніх послуги іноземним громадянам №19-086.

Пунктом 1.1 договору визначено, що предметом цього договору є надання освітніх послуг. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів студента або координатора набору або третьої особи здійснити надання освітніх послуг студенту з формою навчання денна, англійською мовою, освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр, за спеціальністю "медицина", І та ІІ міжнародні факультети, строк надання освітніх послуг: 01.03.2019-01.03.2025.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору №19-086, координатор набору зобов`язаний: за бажанням студента своєчасно вносити плату за освітні послуги в розмірі, згідно строків та порядку відповідно до умов цього договору; своєчасно інформувати виконавця про причини пропуску строків оплати з студентом або координатором набору за цим договором та надавати документальне підтвердження поважних причин їх пропуску.

Вартість освітньої послуги установлюється відповідно до умов договору №41/18 від 02.05.2018, зі змінами та доповненнями до нього (п. 5.2 договору №19-086).

Згідно п. 5.3 договору №19-086, оплата за навчання студента за цим договором здійснюється: - студентом в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок виконавця, в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати), або в іноземній валюті (USD, EUR); - за бажанням студента оплата за навчання може бути здійснена координатором набору, або третьою особою на розрахунковий рахунок виконавця: нерезидентом в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати), або в іноземній валюті (USD, EUR); резидентом в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати). Оплата здійснюється кожного семестру.

Відповідно до п. 5.4 договору №19-086, оплата за перший рік навчання здійснюється в розмірах, передбачених п. 5.2 цього договору в наступні терміни: за перший семестр: до 23.02.2019; за другий семестр: до 05 жовтня поточного року.

Згідно п. 5.5 договору №19-086, оплата за навчання на наступних курсах здійснюється в розмірах, передбачених п. 5.2 договору, в наступні терміни: за непарні семестри: до 15 лютого поточного року; за парні семестри: до 05 жовтня поточного року.

Пунктом 6.1. договору №19-086 визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та цим Договором. Сторонами у Договорі є позивач, студент та відповідач.

Відповідно до п. 6.2 договору №19-086, при порушенні строків оплати, передбачених цим договором, студент або координатор набору зобов`язаний сплатити заборгованість та пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента. При простроченні оплати більше ніж 30 (тридцяти) календарних днів виконавець має право на дострокове розірвання цього договору без укладення додаткової угоди до цього договору та відрахування студента. Датою розірвання цього договору та відрахування студента є дата, зазначена у відповідному наказі виконавця. При цьому студент/координатор набору зобов`язаний відшкодувати виконавцю вартість фактично отриманих освітніх послуг за цим договором, а також сплатити вищезазначену пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань, нараховану на момент відрахування, на підставі рахунку виконавця у триденний строк з дня дострокового розірвання цього договору та відрахування студента.

Отже, пунктом 6.2. даного договору також передбачено, що Студент/Координатор набору зобов`язаний відшкодувати Виконавцю вартість фактично отриманих послуг. Тобто Університет має право звернутися до Координатора з вимогою про відшкодування фактично отриманих Студентом послуг з навчання.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що при достроковому розірванні цього договору студент зобов`язаний відшкодувати виконавцю вартість фактично отриманих освітніх послуг за цим договором.

Цей договір набуває чинності від дати його підписання сторонами та діє протягом строку, зазначеному в п. 1.1. цього договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його невиконання (п. 8.1 договору №19-086).

Наказом Запорізького державного медичного університету №167-с від 22.02.2021 "Про відрахування іноземних студентів із ЗДМУ", ураховуючи порушення студентом 3 курсу (спеціальність - медицина) ІІ міжнародного факультету ОСОБА_1 (договір №19-086 від 13.02.2019) умов договору про навчання (несплата за навчання), останнього відраховано з 22.02.2021 та припинено дію договору №19-086 від 13.02.2019 з 22.02.2021.

Звертаючись із позовом Університет зазначав, що за студентом обліковується заборгованість за навчання у розмірі 1 850 доларів США, яку позивач просить стягнути з координатора набору. Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Судом установлено, що укладеним між сторонами договір про навчання іноземних громадян від 02.05.2018 є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно поданого розрахунку заборгованості, за навчання студента ОСОБА_3 у відповідності до п. 5.2 договору №41/18 від 02.05.2018 у редакції додаткової угоди №1 від 21.06.2018, за перші два курси (чотири семестри) має бути сплачена сума у розмірі 7 400 доларів США.

Разом з тим, за навчання студента було сплачено 5 550 доларів США, що підтверджується заявами про зарахування коштів та випискам по рахунку, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначалося судом, відповідно до п. 6.2 договору №19-086, при порушенні строків оплати, передбачених цим договором, студент або координатор набору зобов`язаний сплатити заборгованість та пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента. Означеними положеннями договору №19-086 встановлено певну альтернативу у виборі боржника, який маж виконати зобов`язання щодо оплати послуг.

Відповідач, як координатор набору, доказів погашення суми заборгованості не подав, наявність заборгованості належними та допустимими доказами не спростував.

Ураховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за навчання у розмірі 67 651,91 грн (що еквівалентно 1 850 доларів США).

З матеріалів справи слідує, що позивачем було також заявлено 3% річних за період з 05.10.2020 по 16.03.2023 у розмірі 4 959,80 грн, що еквівалентно 135,63 доларів США та інфляційні втрати за період з жовтня 2020 року по лютий 2023 року у розмірі 50 370,32 грн, що еквівалентно 1 377,42 доларів США.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Відповідно до умов п. 5.5 договору №19-086, вартість за навчання за мало бути сплачено до 05.10.2020.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд установив правильність проведеного розрахунку, а відтак вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню.

У постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №130/2604/18 викладено правовий висновок, згідно якого за змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07.07.2020 у справі №296/10217/15-ц.

Отже, вимоги про стягнення інфляційних витрат задоволенню не підлягають.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 19 774,84 грн, що еквівалентно 540,76 доларів США, згідно долученого до позовної заяви розрахунку.

Сторонами у п. 6.2 договору №19-086 визначено, що пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого зобов`язання нараховується за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента.

Відповідно ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок дійшов висновку, що розрахунок містить арифметичні помилки, оскільки у періоди прострочення включено день фактичної оплати та нарахування пені не обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який розраховується пеня.

Судом було здійснено власний розрахунок пені у межах визначеного позивачем періоду та з урахуванням обмеження подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, та часткових оплат: за період з 23.02.2019 по 11.03.2019 включно розмір пені становить 17,01 долари США; за період з 12.03.2019 по 19.03.2019 включно розмір пені становить 8,01 долари США; за період з 20.03.2019 по 04.04.2019 включно розмір пені становить 6,54 долари США; за період з 05.10.2019 по 14.11.2019 включно розмір пені становить 66,45 долари США; за період з 15.02.2020 по 04.06.2020 включно розмір пені становить 77,68 долари США; за період з 05.06.2020 по 14.06.2020 включно розмір пені становить 3,64 долари США; за період з 15.06.2020 по 29.06.2020 включно розмір пені становить 2,95 долари США; за період з 05.10.2020 по 22.01.2021 включно розмір пені становить 85,61 долари США. За розрахунком суду обґрунтований розмір пені, що підлягає стягнення складає 267,89 грн.

Разом з тим, відповідачем (у тексті відзиву на позов) заявлено заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності для вимог про стягнення пені.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені)

Згідно з частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 263 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності зупиняється: якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

На момент звернення до суду з даним позовом, карантинні обмеження, введені означеною постановою продовжували діяти.

За вказаних обставин, позивачем пропущений строк для звернення до суду із вимогами про стягнення пені виключено у період з 23.02.2019 по 11.03.2019, а відтак вимоги про стягнення пені за указаний період задоволенню не підлягають.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір пені, який підлягає стягненню становить 250,88 доларів США, що еквівалентно 9 174,33 грн.

Щодо твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме порушення права відповідача та залишення відзиву на позовну заяву без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою ГС М. Києва від 27.06.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав ненадання доказів направлення позовної заява на належну адресу відповідача. У подальшому, позивач надав суду докази надсилання позовної заяви з додатками на адресу: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, літ. «А», офіс 107/4, до відділення 04119.

Як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №357, копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 19.07.2023. Тобто починаючи з 19.07.2023 відповідача був обізнаний про існування позову і не був позбавлений права про ознайомленням із матеріалами справи. Строк для подання відзиву на позовну заяву судом установлено до 03.08.2023 включно.

Крім того у матеріалах справи наявні докази направлення копій позовної заяви з додатками на офіційну адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена ним у відзиві на позовну заяву, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

Більш того, ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка була направлена на ту ж саму офіційну адресу місцезнаходження відповідача вручена йому 19.07.2023, а з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи відповідач звернувся лише 03.08.2023, в останній день установленого ухвалою суду строку для подання відзиву на позовну заяву, будь-яких причин з яких відповідач був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи протягом установленого судом строку для подання відзиву на позов суду не наведено. Ураховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано залишено без розгляду відзиву на позовну заяву.

Щодо доводів Приватного підприємства "Адванта", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про часткове задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 у справі №908/1709/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Адванта" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 у справі №908/1709/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 у справі №908/1709/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на ПП "Адванта".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран