ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. Справа №914/1823/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 (повний текст рішення складено 12.10.23, суддя Сухович Ю.О)

у справі № 914/1823/23

за позовом Червоноградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Радехівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Львівській області

про стягнення 123191,77 грн.

12 червня 2023 керівник Червоноградської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство» 123191,77 грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Господарський суд Львівської області в рішенні від 02.10.2023 у даній справі позовні вимоги Червоноградської окружної прокуратури, заявлені в інтересах держави в особі Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області задоволив; з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Радехівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України» на користь Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області стягнув 123191,77 грн. шкоди; за рахунок відповідача відшкодував прокуратурі сплачений судовий збір.

Задовільняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного:

- Червоноградською окружною прокуратурою в ході реалізації представницьких повноважень опрацьовано матеріали кримінального провадження за фактом незаконної рубки 6 дерев породи «дуб» на території Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство», внаслідок чого державі завдано 123191,77 грн. шкоди. Червоноградська окружна прокуратура зверталася до Лопатинської селищної ради з відповідним листом 18.04.2023, в якому просила селищну раду в найкоротший строк надати інформацію про те, чи вживались нею заходи зі стягнення з ДП «Радехівське лісомисливське господарство» шкоди, завданої незаконною порубкою лісу. У відповідь на вказаний лист прокуратури селищна рада повідомила, що не обізнана про кримінальне провадження за фактом виявлення незаконної рубки 6 дерев породи «дуб», відповідно заходи щодо стягнення шкоди, завданої лісовим ресурсам, не вживались. Водночас, селищна рада зазначила, що не заперечує проти звернення Червоноградської окружної прокуратури в інтересах Лопатиської селищної ради в суд. Згодом, 11.05.2023 прокурор повідомив селищну раду про прийняття рішення про представництво інтересів Лопатинської селищної ради та звернення до суду з позовними вимогами про стягнення шкоди, заподіяної порушенням природоохороного законодавства. Незважаючи на те, що Лопатинській селищній раді стало відомо про факти заподіяння шкоди, станом на момент подання прокуратурою позовної заяви до суду позивачем, при наявності відповідних повноважень, заходів щодо стягнення збитків не вжито, що свідчить про нездійснення Лопатинською селищною радою захисту інтересів держави, що проявляється в усвідомленій пасивній поведінці, що підтверджує наявність виключного випадку для звернення прокурора з даним позовом до суду;

- організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, яким у кварталах 17 та 37 Лопатинського лісництва є ДП «Радехівське лісомисливське господарство». Порушення вимог та правил щодо забезпечення режиму охорони, збереження та використання лісу, нездійснення належного контролю по охороні лісу, призвело до знищення частини лісу у вигляді 6 дерев «дуб звичайний», що є підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності. Водночас, суд зазначив, що визначальним у даній ситуації є факт порушення відповідачем обов`язків по охороні лісу;

- розрахунки шкоди заподіяної лісу незаконною рубкою дерев, здійснені Державною екологічною інспекцією у Львівській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.072008 року за № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», з яких вбачається, що внаслідок незаконної рубки у кварталі 37, виділах 7, 8 Лопатинського лісництва Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство» зрубано 4 сухостійних дерева породи «дуб», шкода за порубку таких дерев становить 80130,06 грн; у кварталі 17 виділі 2 Лопатинського лісництва зрубано 2 сухостійних дерев породи «дуб», шкода за порубку яких становить 43061,71 грн. Таким чином, загальна сума завданої шкоди за незаконну рубку 6 дерев породи «дуб» становить 123191,77 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, звернувшись до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у даній справі, а в задоволенні позовних вимог прокурора відмовити, з огляду на таке:

- в актах та протоколах огляду місця події відсутній детальний опис виявленого порушення, не зазначено їх розмір та яким приладом здійснено їх заміри, відсутні посилання на нормативно-правові акти, якими керувались при складанні, а також не встановлено винних осіб та дій чи бездіяльності відповідача, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу у формі бездіяльності та призвели до заподіяння шкоди. З огляду на відсутність інформації щодо вимірювального приладу, яким здійснювався замір діаметрів пнів та чи проходив такий прилад сертифікацію відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»;

- відповідач, з покликанням на постанову Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі №909/114/21, стверджує, що огляд місцевості та оформлення за результатами огляду місцевості протоколу (довідки) не може вважатися доконаним фактом вчинення кримінального правопорушення, підтвердження наявності незаконно зрубаних дерев;

- водночас, відповідач вказує, що зазначені у позовній заяві позивача правові висновки Верховного Суду, не є релевантними до даного предмету спору, а відтак не можуть бути взяті до уваги при вирішенні даної справи;

- на переконання апелянта, лісові господарства несуть відповідальність, лише у разі вчинення ними самими незаконної рубки, а за вчинення незаконної рубки невстановленими особами, лісове господарство не несе відповідальності;

- матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням шкоди, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного Кодексу України та статті 105 Лісового кодексу України, а докази які наявні у матеріалах справи не є достатніми для правильного встановлення розрахунку, відтак, на переконання відповідача, розмір завданої шкоди є не доведеним.

Прокурор, скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, продав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апелянта та зазначив наступне:

- незаконну рубку дерев та пні, що залишилися після незаконного вирубування дерев, виявлено саме представником лісогосподарського підприємства, та проведено їх детальні заміри. Водночас, відповідачем не встановлено особу, яка здійснила незаконну рубку;

- Державною екологічною інспекцією у Львівській області, яка в межах вказаного кримінального провадження була залучена для здійснення обрахунку розміру завданої шкоди, на адресу Червоноградської окружної прокуратури було скеровано лист за N06-3684 із розрахунками розміру шкоди, заподіяної внаслідок вчинення незаконної рубки дерев породи «дуб» у кварталі 37, виділі 7, 8 та кварталі 17, виділі 2 Лопатинського лісництва Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство», визначеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 за N 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», що становить за 4 дерева породи «дуб» у кв. 37 вид. 7,8 Лопатинського лісництва - 80 130,06 грн., за 2 дерева породи «дуб» у кв. 17 вид. 2 Лопатинського лісництва - 43061,71 грн., що сумарно становить 123191,77 грн;

- прокурор зазначає, що в силу норм ч.2 ст.19 Лісового кодексу на постійного лісокористувача покладено обов`язок щодо забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів. Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Радехівське лісомисливське господарство» є постійним лісокористувачем, яке відповідає за невиконання або неналежне виконання перелічених обов`язків. Разом з тим, прокурор зазначає, що у випадку встановлення винної особи у незаконній порубці згаданих дерев, відповідач не позбавлений права пред`явити у порядку регресу позов до винних осіб;

- відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю, для відшкодування якої необхідно довести такі факти в сукупності: протиправну поведінку боржника, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вину. Наслідком протиправної поведінки, а саме бездіяльності відповідача є шкода, заподіяна в результаті проведення рубок лісу третіми не встановленими особами. Вина відповідача полягає у недотриманні вимог лісового законодавства, адже відповідно до п.п. 1,2 ч. 2 ст. 19, п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України він, як постійний лісокористувач, не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних порубок. Відтак відповідач, як постійний лісокористувач, несе цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства, що мало наслідком незаконне вирубування дерев.

Державна екологічна інспекція у Львівської області подала суду свої додаткові пояснення у справі, в яких заперечила проти вимог апеляційної скарги, просила суд залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, як таке, що ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права, з підстав, які за змістом тотожні доводам прокурора у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями західного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 справу за № 914/1823/23 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючої судді Орищин Г.В., суддів Бойко С.М. та Галушко Н.А.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.10.2023 залишив апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» без руху, з підстав, наведених у вказаній ухвалі та надав апелянту строк для усунення недоліків такої.

За розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду за № 478 від 30.1.02023 у справі № 914/1823/23 проведено автоматизовану зміну складу суду, у зв`язку із перебуванням у відпустці члена колегії судді Бойко С.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023, справу за № 914/1823/23 передано на розгляд колегії судів у складі головуючої судді Орищин Г.В., суддів Галушко Н.А. та Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у даній справі; на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику представників сторін в судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Згідно пункту 3.1 статті 3 статуту ДП «Радехівське лісомисливське господарство», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України №305 від 11.02.2022, підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

Основними напрямками діяльності ДП «Радехівське лісомисливське господарство», у відповідності до п.3.2.2, 3.2.5 статуту, є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу. Ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

ДП «Радехівське лісомисливське господарство» користується землею лісогосподарського призначення, що знаходиться в межах Червоноградського району, Лопатинської територіальної громади неподалік сіл Щуровичі та Грицеволя, зокрема, кварталом 37 виділи 7,8 та кварталом 17 виділ 2, які перебувають в постійному користуванні ДП «Радехівське ЛМГ» (а.с.27-30, 38, 43-44).

В матеріалах справи наявні акти огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.01.2022 та 20.01.2022, складені помічником лісничого Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» Хомич В.М., згідно яких у кварталі 37, виділі 7, 8 та кварталі 17, виділі 2 Лопатинського лісництва виявлено самовільну рубку 6 дерев породи «дуб», зокрема: 1 дерево дуб діаметром 61 см, 1 дерево дуб діаметром 66 см, 1 дерево дуб діаметром 57 см, 1 дерево дуб діаметром 54 см, 1 дерево дуб діаметром 64 см, 1 дерево дуб діаметром 67 см. У вказаних актах містяться необхідні відомості щодо місця вчинення незаконної рубки, виду дерев, розміру пнів, порядок розрахунку шкоди та розмір шкоди.

Червоноградською окружною прокуратурою Львівської області у ході реалізації представницьких повноважень опрацьовано матеріали кримінального провадження №0000100 від 30.01.2022 за фактом незаконної порубки дерев породи «дуб» на території Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство», за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 слідчим Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області 31.01.2022 проведено огляд місць події, а саме кварталу 37, виділи 7, 8 та кварталу 17, виділ 2 Лопатинського лісництва Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство», де було виявлено 6 пнів дерев породи дуб звичайний: 1 дерево дуб діаметром 61 см, 1 дерево дуб діаметром 66 см, 1 дерево дуб діаметром 57 см, 1 дерево дуб діаметром 54 см, 1 дерево дуб діаметром 64 см, 1 дерево дуб діаметром 67 см. До матеріалів кримінального провадження №0000100 від 30.01.2022 долучено акти огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.01.2022 та 20.01.2022 складеного помічником лісничого Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» Хомич В.М., згідно яких у кварталі 37, виділі 7,8 та кварталі 17, виділі 2 Лопатинського лісництва виявлено самовільну рубку 6 дерев породи «дуб».

Аналізом матеріалів справи встановлено, що дані щодо місця вчинення незаконної вирубки, виду дерев, розміру пнів відповідають протоколам огляду місця події.

Квартал № 37 виділи 7, 8 та квартал №17 виділ 2 Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» (у межах якого виявлено факти незаконної порубки деревини) перебуває у адміністративно-територіальних межах Лопатинської ОТГ.

Для нарахування шкоди, у кримінальному провадженні №0000100 від 30.01.2022 було залучено Державну екологічну інспекцію у Львівській області. Згідно розрахунку розміру шкоди заподіяної внаслідок незаконної рубки сухостійних дерев породи «дуб» у кварталі 37, виділах 7, 8 Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство», який проведений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», і згідно якого розмір шкоди, завданої незаконною порубкою 4 дерев дуба становить 80130,06 грн, у кварталі 17 виділі 2 Лопатинського лісництва 2 дерев дуба - 43061,71 грн. Таким чином, загальна сума завданої шкоди за незаконну рубку шести дерев породи «дуб» становить 123191,77 грн.

18.04.2023 Червоноградська окружна прокуратура звернулася до Лопатинської селищної ради з листом за №14.58/03-22-1811ВИХ-23, в якому повідомила селищну раду про виявлену незаконну рубку 6 дерев, що знаходиться в кварталі № 37 у виділах 7, 8 та кварталі №17 у виділі 2 Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» неподалік сіл Щуровичі та Грицеволя Лопатинської ОТГ, Червоноградською району, Львівської області, завдану шкоду в розмірі 123191,77 грн. та просила у найкоротші строки надати інформацію про те, чи вживались Лопатинською селищною радою заходи зі стягнення з ДП «Радехівське лісомисливське господарство» шкоди, завданої незаконною порубкою лісу.

У відповідь на вказаний лист, Лопатинська селищна рада листом 24.04.2023 за №03/09-622 повідомила про те, що селищній раді про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України, за фактом незаконної самовільної рубки 4 дерев породи «дуб» у кварталі 37, виділах 7, 8 та 2 дерев породи «дуб» у кварталі 17, виділі 2 Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» нічого не відомо, відповідно, заходи щодо стягнення шкоди лісовим ресурсам не вживались. Водночас, Лопатинська селищна рада зазначила, що не заперечує проти звернення Червоноградської окружної прокуратури в інтересах Лопатинської селищної ради в суд.

11.05.2023 Червоноградська окружна прокуратура, у відповідності до вимог ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», скерувала на адресу Лопатинської селищної ради повідомлення з рішенням про представництво інтересів Лопатинської селищної ради та звернення, на підставі пункту 1 частини 2 статті 19, пункту 5 статті 64, частин 1, 5 статті 86, пункту 5 частини 2 статті 105 та статті 107 Лісового кодексу України, до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ДП «Радехівське лісомисливське господарство» на користь Лопатинської селищної ради 123191,77 грн збитків, завданих незаконною порубкою ліс.

Незважаючи на обізнаність Лопатинської селищної ради про факти заподіяння шкоди, позивачем, при наявності відповідних повноважень, не вжито заходів щодо стягнення збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної порубки дерев, що свідчить про бездіяльність Лопатинської селищної ради у захисті інтересів держави та підтверджує наявність підстав для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об`єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.3-5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Однією із підстав для представництва є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду України у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Слід зазначити, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і в адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, поведінка органів, через які діє держава в цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави в цивільних (господарських) або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних (господарських), так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Державу в судовому процесі, зокрема як позивача, може представляти орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким є Лопатинська селищна рада.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного Господарського Суду у пункті 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

З огляду на обізнаність Лопатинської селищної ради про факти заподіяння шкоди, позивачем, при наявності відповідних повноважень, не вжито заходів щодо стягнення збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної порубки дерев, що підтверджується листом від 24.04.2023 за № 03/09-622 та свідчить про бездіяльність Лопатинської селищної ради у захисті інтересів держави. Отже, прокурор у поданій позовній заяві правомірно зазначає, що Лопатинською селищною радою не здійснювався захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах, а відтак ним доведені належним чином підстави для звернення з відповідним позовом до суду.

За змістом ч.1 ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами України.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (стаття 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із повноважень виконавчого органу сільської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (стаття 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно статей 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів, в тому числі лісів.

Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону навколишнього природного середовища, утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ст. 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Згідно статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.

Згідно пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

ДП «Радехівське лісомисливське господарство» користується землею лісогосподарського призначення, що знаходиться в межах Червоноградського району, Лопатинської територіальної громади неподалік сіл Щуровичі та Грицеволя, зокрема, кварталом 37 виділи 7,8 та кварталом 17 виділ 2, які перебувають в постійному користуванні ДП «Радехівське ЛМГ» (а.с.27-30, 38, 43-44).

Пунктами 3.2.2, 3.2.5 статуту визначено основні напрямки діяльності ДП «Радехівське лісомисливське господарство», якими є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу. Ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Нормами частини 2 статті 19 Лісового кодексу України на постійних лісокористувачів покладено обов`язок, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до ст. 63 Лісового кодексу України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Частинами 1 та 5 статті 86 Лісового кодексу України встановлено, що організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Статтею 93 Лісового кодексу України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в силу статті 69 цього Закону, підлягає компенсації в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, розслідуванням вищевказаного кримінального провадження особи, які вчинили незаконну порубку дерев не встановлені. Водночас, статтями 19, 64, 86 Лісового кодексу України встановлено, що постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу. Забезпечення охорони і захисту лісів, серед інших, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Статею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, в розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 слідчим Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області 31.01.2022 проведено огляди місця події, а саме квартал 37, виділи 7, 8 та квартал 17, виділ 2 Лопатинського лісництва Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство», де було виявлено 6 пнів дерев породи «дуб» звичайний: 1 дерево «дуб» діаметром 61 см, 1 дерево «дуб» діаметром 66 см, 1 дерево «дуб» діаметром 57 см, 1 дерево «дуб» діаметром 54 см, 1 дерево «дуб» діаметром 64 см, 1 дерево «дуб» діаметром 67 см. До матеріалів кримінального провадження №0000100 від 30.01.2022 долучено акти огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.01.2022 та 20.01.2022 складеного помічником лісничого Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» Хомич В.М., згідно яких у кварталі 37 виділах 7, 8 та кварталі 17 виділі 2 Лопатинського лісництва виявлено самовільну рубку 6 дерев породи «дуб».

Згідно з частиною 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Акт перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення, який (акт), відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», є документом, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища (висновки Верховного Суду України в постанові від 20.05.2014 у справі № 14/121-12 та висновків Верховного Суду в постанові від 26.05.2022 у справі 922/2317/21, від 26.07.2022 у справі № 924/883/21.

Разом з тим, не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально, оскільки, у разі заперечення суб`єктом господарювання, щодо якого проводиться перевірка, зафіксованого в цьому акті факту правопорушення (порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища тощо), суб`єкт господарювання позбавлений можливості спростувати цей факт.

З аналізу актів від 17.01.2022 та від 20.01.2022 вбачається, що такі підписані помічником лісничого Лопатинського лісництва ДП «Радехівське лісомисливське господарство» - Хомичем Віталієм Мирославовичем та майстром лісу - Костюком Володимиром Володимировичем.

Згодом, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100, слідчим Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області 31.01.2022 проведено огляди місця події та складено відповідні протоколи огляду місця події від 31.01.2022.

Вказане свідчить про те, що акти, складені за результатами проведення відповідного заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, є належними та допустимим доказами в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, в яких зафіксовано відповідні дані, що стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач як лісокористувач допустив протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду.

За змістом частини 1 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди (ч.1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення екологічного законодавства, здійснюється у спосіб відновлення майнового стану суб`єктів екологічних правовідносин за рахунок інших суб`єктів, правопорушників вимог екологічного законодавства і має компенсаційний характер, а також застосовується як вид майнової відповідальності, екологічно-правова санкція відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», як за порушення екологічно-правових зобов`язань у межах договірної відповідальності, так і за порушення встановлених вимог щодо раціонального використання природних ресурсів, охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки у межах позадоговірної відповідальності.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено в статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема підстав невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений в формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Як зазначалося вище, згідно зі статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами частини 2 статті 614, частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника. Тобто, відповідач, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини, довести, що в діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог та правил щодо забезпечення режиму охорони, збереження та використання лісу, нездійснення належного контролю по охороні лісу, призвело до знищення частини лісу у вигляді 6 дерев «дуб звичайний», що є підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо, хто конкретно здійснив відповідні дії, оскільки визначальним є факт порушення відповідачем обов`язків по охороні лісу.

Як вбачається з матеріалів справи, Державну екологічну інспекцію у Львівській області було залучено у кримінальному провадженні №0000100 від 30.01.2022 року як спеціалістів для нарахування шкоди.

В матеріалах справи наявні розрахунки шкоди заподіяної лісу незаконною рубкою дерев, здійснені Державною екологічною інспекцією у Львівській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої лісу», з яких вбачається, що внаслідок незаконної порубки у кварталі 37, виділах 7, 8 Лопатинського лісництва Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство» зрубано 4 сухостійних дерева породи дуб, шкода за порубку таких дерев становить 80130,06 грн.; внаслідок рубки у кварталі 17 виділі 2 Лопатинського лісництва зрубано 2 сухостійних дерев породи дуб, шкода за порубку яких становить 43061,71 грн; загальна сума завданої шкоди за незаконну рубку 6 дерев породи дуб становить 123191,77 грн.

Відповідно п.п. 8 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою KMУ № 275 від 19.04.20 17, Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема розраховувати розмір збитків.

Аналізом нормативно-правових актів, що регламентують повноваження Держекоінспекції України та структурних підрозділів встановлено, що проведення останніми розрахунку розміру збитків внаслідок порушення природоохоронного законодавства не мають заборони, зокрема у сфері кримінального процесуального законодавства, та не можуть обмежуватися лише Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Kacаційнoгo господарського суду у постанові від 19.09.2018 у справі № 925/382/17, розрахунок збитків, проведений у межах кримінального провадження Державною екологічною iнспекцією є належним та достатнім доказом розміру заподіяних збитків.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та задоволення позовних вимог прокурора про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Радехівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України» на користь Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області 123191,77 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у справі №914/1823/23 залишити без змін.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік