ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа№ 904/868/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Хрипуна О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023

у справі №904/868/22 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом 1. Товариства обмеженою відповідальністю "Квартал-Груп"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті"

до 1. Дніпровської міської ради

2. Військової частини НОМЕР_1 в особі Міністерства оборони України

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору

ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним актів про примусове відчуження майна,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство обмеженою відповідальністю «Квартал-Груп» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Сіті» звернулись до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просили:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 11.03.2022 №11аг «Про примусове відчуження майна на користь підрозділів військової частини», виданий військовою частиною НОМЕР_1 за погодженням Дніпровської міської ради №7/10-469 від 11.03.2022;

- визнати недійсним акт про примусове відчуження або вилучення майна, складений та підписаний військовою частиною НОМЕР_1 та Дніпровською міською радою щодо нерухомого майна належного Товариству обмеженою відповідальністю «Квартал-Груп», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 35 та складається: літ. Л-1, нежитлова будівля, загальною площею 280,7 кв.м.; літ. В-навіс, загальною площею 180,0 кв.м.; літ. М-навіс, загальною прощею площею 180,0 кв.м.; літ. Н- вагончик (тимчас.), загальною площею 16,5 кв.м.; літ. П - ТП (тимчас.), загальною площею 7,6 кв.м.; літ. Р- бесідка (тимчас.), загальною площею 10,9 кв.м.; №1 - ворота, площею 8,8 кв.м.; №2 - огорожа, площею. 581,3 кв.м.; № 3 - хвіртка, площею 2,0, кв.м.; №4 огорожа, площею 38,3 кв.м.; №5 - ворота, площею 9,1 кв.м; №6- хвіртка, площею 2,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- визнати недійним акт про примусове відчуження або вилучення майна, складений та підписаний військовою частиною НОМЕР_1 та Дніпровською міською радою щодо нерухомого майна належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Естейт Сіті» (), розташованого за адресою: м. Дніпро, вулиця Січеславська Набережна, 47А, а саме нежитлової одноповерхової споруди Виставкового центру літ. А-1, навіси літ. А', A'', A''', огорожі № 1,2,3, І - мостіння, загальною площею 2700 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Господарський суд Дніпропетровської області своєю ухвалою від 11.04.2022 залучив військову частину НОМЕР_1 в особі Міністерства оборони України як співвідповідача та передав справу № 904/868/22 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 по справі №904/868/22 зупинено провадження у справі № 904/868/22 до закінчення касаційного перегляду справи №910/10009/22.

Мотивуючи ухвалу, суд виходив з того, що як за суб`єктним складом сторін (позови власників майна до суб`єктів, що прийняли рішення про примусове вилучення майна), за змістом правовідносин (порядок примусового вилучення майна в умовах режиму воєнного стану), так і за об`єктами (майно, що є власністю) правовідносини у справі № 910/10009/22 та у справі № 904/868/22 є подібними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач-2 18.12.2023 (документ сформований в системі "Електронний суд") звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи позивача-2, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- судом першої інстанції в порушення статті 129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.304 ГПК України за наявності чинної та обов`язкової до виконання постанови Верховного Суду від 14.02.2023 справа №904/868/22, якою вирішено питання щодо юрисдикції даного спору, зупинив провадження у справі до розгляду справи №910/10009/22, в якій піднімається питання щодо відступлення від висновків у справі №904/868/22;

- зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що у разі якщо в рамках справи №910/10009/22 Верховний Суд ухвалить постанову, якою відступить від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14.02.2023 по справі №904/868/22, то суд першої інстанції розраховує на вжиття заходів, направлених на закриття провадження у справі, однак, такі дії будуть суперечити ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ч.2 ст.55 Конституції України, оскільки у даній справі позивачі підтвердили, що розгляд справи повинен здійснюватися за правилами господарського судочинства, а отже, це буде порушувати право позивачів на доступ до суду, крім того, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 по справі №160/14258/22 закрито провадження у адміністративній справі №160/14258/22 за позовною заявою ТОВ «Квартал-Груп», ТОВ «Естейт Сіті», а тому повторне звернення позивачів до адміністративного суду матиме наслідком відмову у відкритті провадження в адміністративній справі;

- судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали в порушення ч.4 ст.236 ГПК України не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.06.2019 у справі №370/1547/17, щодо забезпечення права позивачів на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, внаслідок чого постановлено неправильну по суті ухвалу;

- судом першої інстанції в порушення п.7 ч.1 ст.228 ГПК України за відсутності на розгляді у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі №904/868/22.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Дніпровська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що спір про право у даному позові відсутній у будь-якому випадку, у зв`язку з тим, що нерухоме майно на сьогоднішній день знищено, а доводи позивача щодо нібито наявності правових підстав для розгляду справи в господарському судочинстві, вважає безпідставними та необґрунтованими; зауважує, що оскільки майно позивачів було вилучене рішенням командира військової частини під час дії воєнного стану у зв`язку з виконанням покладених на нього службових повноважень - даний спір виник саме внаслідок виконання командиром військової частини визначених законом функцій в умовах воєнного стану, а отже цей спір є публічно-правовим і не може бути розглянутий судом в порядку господарського судочинства як приватно-правовий спір; вказує, що позивачем оскаржується саме наказ та акти, які були видані суб`єктом владних повноважень в умовах режиму воєнного стану, з огляду на вказане, вважає правомірною ухвалу від 04.12.2023 про зупинення провадження у справі №904/868/22 до закінчення касаційного перегляду справи №910/10009/22.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Іоннікова І.А., Хрипун О.О.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №904/868/22.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/868/22.

25.12.2023 матеріали справи №904/868/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22; вирішено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

08.01.2024 через систему "Електронний суд" подано клопотання представника Товариства обмеженою відповідальністю "Квартал-Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" Удовицького Є.М. про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, у яких посилається на те, що справа є складною, у ній міститься велика кількість доказів, по даній справі ухвалено велику кількість судових рішень, зокрема щодо визначення юрисдикції цього спору, результат розгляду цієї апеляційної скарги фактично вирішить питання щодо юрисдикції цієї справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 у задоволенні клопотання представника Товариства обмеженою відповідальністю "Квартал-Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" Удовицького Є.М. про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22 в судовому засіданні з повідомленням учасників справи відмовлено з підстав необґрунтованості.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство обмеженою відповідальністю «Квартал-Груп» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Сіті» звернулись до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просили:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 11.03.2022 №11аг «Про примусове відчуження майна на користь підрозділів військової частини», виданий військової частиною НОМЕР_1 за погодженням Дніпровської міської ради №7/10-469 від 11.03.2022;

- визнати недійсним акт про примусове відчуження або вилучення майна, складений та підписаний військовою частиною НОМЕР_1 та Дніпровською міською радою щодо нерухомого майна належного Товариству обмеженою відповідальністю «Квартал-Груп», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 35 та складається: літ. Л-1, нежитлова будівля, загальною площею 280,7 кв.м.; літ. В-навіс, загальною площею 180,0 кв.м.; літ. М-навіс, загальною прощею площею 180,0 кв.м.; літ. Н- вагончик (тимчас.), загальною площею 16,5 кв.м.; літ. П - ТП (тимчас.), загальною площею 7,6 кв.м.; літ. Р- бесідка (тимчас.), загальною площею 10,9 кв.м.; №1 - ворота, площею 8,8 кв.м.; №2 - огорожа, площею. 581,3 кв.м.; № 3 - хвіртка, площею 2,0, кв.м.; №4 огорожа, площею 38,3 кв.м.; №5 - ворота, площею 9,1 кв.м; №6- хвіртка, площею 2,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- визнати недійним акт про примусове відчуження або вилучення майна, складений та підписаний військовою частиною НОМЕР_1 та Дніпровською міською радою щодо нерухомого майна належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Естейт Сіті» (), розташованого за адресою: м. Дніпро, вулиця Січеславська Набережна, 47А, а саме нежитлової одноповерхової споруди Виставкового центру літ. А-1, навіси літ. А', A'', A''', огорожі № 1,2,3, І - мостіння, загальною площею 2700 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Господарський суд Дніпропетровської області своєю ухвалою від 11.04.2022 залучив військову частину НОМЕР_1 в особі Міністерства оборони України як співвідповідача та передав справу № 904/868/22 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі незаконно відчужили належне позивачам майно. Позивачі стверджують, що оспорюваний наказ прийнято не для використання в умовах правового режиму воєнного стану та не для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану, що свідчить про його невідповідність вимогам Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного та надзвичайного стану» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Про це, на думку позивачів, свідчить ряд обставин: вилучення майна здійснено для потреб територіальної оборони, а не потреб держави; знесення майна після його примусового відчуження свідчить про те, що наказ не переслідував мети, зазначеної у ньому (утримання та контроль підрозділами військової частини та автомобільної частини вулиці Січеславської Набережної), оскільки територія вулиці Січеславської Набережної не є суцільно забудованою приватною власністю і має непередані у користування/власність комунальні землі, які можливо було використати для визначеної у наказі мети без втручання держави у власність позивачів. Позивач вважає, що відсутні передбачені Інструкцією про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 164 від 23.03.2017, фактичні обставини віднесення майна до військового об`єкта за критерієм «повне або часткове зруйнування, якого в конкретних умовах обстановки надає явну військову перевагу». Станом на час прийняття наказу та його реалізації відсутні були конкретні умови обстановки, у яких використання майна позивачів могло б надати військову перевагу.

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 07.06.2022 відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю «Квартал-Груп» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Естейт Сіті» у відкритті провадження у справі з огляду на публічно-правовий характер правовідносин сторін, що склались у період дії воєнного стану.

Північний апеляційний господарський суд (постанова від 12.09.2022) залишив без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2022.

14 лютого 2023 року Верховний Суд скасував рішення першої та апеляційної інстанцій з огляду на цивільно-правовий характер правовідносин учасників спору та направив справу до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження.

Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 по справі №904/868/22 зупинено провадження у справі № 904/868/22 до закінчення касаційного перегляду справи №910/10009/22.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем-2 в апеляційній скарзі

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, умовами зупинення є здійснення перегляду справи та подібність правовідносин у справі, що зупиняється, до справи, що переглядається.

Предметом позовних вимог у справі № 904/868/22 є наказ, виданий військовою частиною НОМЕР_1 за погодженням з Дніпровською міською радою, та акти про примусове відчуження у позивачів нерухомого майна, вилученого за рішенням командира військової частини під час дії воєнного стану.

Підставою для скасування судових рішень та направлення справи №904/868/22 до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження, за висновком касаційного суду, стало те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що відповідний спір має розглядатись у порядку адміністративного судочинства, а не господарського. При цьому касаційний суд виходив з неправильного застосування судами правил визначення юрисдикції спору у вказаній справі. Так, за висновком касаційного суду у справі № 904/868/22, суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі обмежились дослідженням суб`єктного складу учасників правовідносин, однак не врахували предмет спору та характер спірних правовідносин, а саме те, що виникнення спору хоча і у площині публічного інтересу, виходячи з оскарження актів щодо примусового відчуження нерухомого майна позивачів під час дії воєнного стану, між тим стосується прав позивачів на це майно.

Касаційний суд у справі №904/868/22, окрім положень Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", норм ГПК України та Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) щодо правил визначення юрисдикції спору, який виник у зв`язку із примусовим відчуженням/вилученням майна, щодо способу захисту порушеного права згідно з положеннями Цивільного кодексу України, керувався також висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06.11.2019 №756/4477/18 та від 23.10.2019 у справі №352/536/17, згідно з якими, якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

У справі № 910/10009/22 предметом спору є наказ Київської обласної військової адміністрації та укладений між позивачем та Київською обласною військовою адміністрацією акт про примусове відчуження або вилучення у позивача майна позивача. Разом з вимогами про скасування вказаних актів позивач заявив вимогу про повернення позивачу вилученого у нього майна.

В оскаржуваних судових рішеннях у справі № 910/10009/22 також, як і у справі № 904/868/22 встановлено, що відповідно до оскаржуваних актів у позивача було примусово відчужено майно (автомобілі) в умовах правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З огляду на те, що віднесення спору у справі № 910/10009/22 до господарського судочинства є таким, що суперечить положенням п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про необхідність відступити від висновків про застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі №904/868/22, щодо того, що спір про визнання незаконним та скасування наказу про примусове відчуження майна та про визнання актів про примусове відчуження майна має розглядатись у порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 30.08.2023 справу № 910/10009/22 разом з касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс", яка подана на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023, передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

19 вересня 2023 року Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду постановив ухвалу про прийняття до розгляду справи № 910/10009/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023, та призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що як за суб`єктним складом сторін (позови власників майна до суб`єктів, що прийняли рішення про примусове вилучення майна), за змістом правовідносин (порядок примусового вилучення майна в умовах режиму воєнного стану), так і за об`єктами (майно, що є власністю) правовідносини у справі № 910/10009/22 та у справі № 904/868/22 є подібними, що є підставою для зупинення провадження у справі № 904/868/22 до закінчення касаційного перегляду справи №910/10009/22.

Твердження апелянта про те, що закриття провадження у справі буде порушувати право позивачів на доступ до суду, відхиляється колегією суддів, оскільки оскаржувана ухвала не містить висновків щодо наявності підстав для закриття провадження у справі №904/868/22, а стосується лише зупинення провадження у даній справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/10009/22, під час якого буде вирішено питання щодо юрисдикційності даної категорії спорів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 904/868/22, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у справі №904/868/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Сіті".

4. Справу №904/868/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді І.А. Іоннікова

О.О. Хрипун