ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2024 р. Справа№ 910/8094/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", с. Гора, Київська обл.

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023

у справі № 910/8094/23 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", с. Гора, Київська обл.

до Фізичної особи-підприємця Мінєєвої Наталії Олександрівни, м. Київ

про стягнення 69 084,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У травні 2023 року до Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "МА "Бориспіль", позивач) до Фізичної особи-підприємця Мінєєвої Наталії Олександрівни (далі - ФОП Мінєєва Н.О., відповідач) про стягнення 69084,86 грн, в тому числі: 144,52 грн пені, 68940,34 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прострочив поставку товару за договором про закупівлю № 35.1-14/3.2-001 від 04.02.2021, укладеним за процедурою закупівлі "відкриті торги".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі № 910/8094/23 задоволено частково позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Фізичної особи-підприємця Мінєєвої Наталії Олександрівни.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Мінєєвої Наталії Олександрівни на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 144,52 грн пені, 689,40 грн штрафу та 2 684,00 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заявленої позивачем пені та штрафу.

Проте, задовольняючи вказані позовні вимоги частково, місцевий господарський суд, враховуючи, що прострочено поставку товару на суму 558,00 грн, тоді як вчасно поставлений товар на суму 757176,00 грн, дійшов висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу з 68940,34 грн до 689,40 грн (1%). За висновком місцевого господарського таке зменшення є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 15.08.2023 ДП "МА "Бориспіль" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі № 910/8094/23 в частині відмови у стягненні з ФОП Мінєєвої Н. О. на користь ДП "МА "Бориспіль" 68 250,94 грн штрафу; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 68 250,94 грн у тому числі 11 749,07 грн пені, 29 537,76 грн штрафу; стягнути з ФОП Мінєєвої Н. О. на користь ДП "МА "Бориспіль" 4 026,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованого останнім штрафу у розмірі 68250,94 грн.

Зокрема, скаржник зазначає, що в порушення приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції не надав об`єктивної оцінки чи є порушення відповідачем строку поставки товару винятковим випадком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання відповідачем договору; причини неналежного виконання відповідачем договору; незначного прострочення виконання відповідачем договору; невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення; негайного добровільного усунення відповідачем, як винною стороною, порушення договору та його наслідків. Також не було оцінено майновий стан позивача та відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі № 910/8094/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А., судді: Тищенко О.В., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8094/23.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі № 910/8094/23 до надходження до суду матеріалів справи.

06.09.2023 матеріали справи № 910/8094/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відрядженні.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі № 910/8094/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А., судді: Тищенко О.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/8094/23, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, 04.02.2021 ДП "МА "Бориспіль" (замовник) та ФОП Мінєєва Н.О. (постачальник) уклали договір про закупівлю № 35.1-14/3.2-001, укладений за процедурою закупівлі "відкриті торги" (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовникові товар (мережеве обладнання).

Найменування товару: Мережеве обладнання, далі також - Товар (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.5 договору місце виконання договору: 08300, Україна, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ДП МА "БОРИСПІЛЬ".

Мета використання товару: для виробничих потреб ДП "МА "Бориспіль" (п. 2.1. договору).

Згідно із п. 3.1. договору сума, визначена у договорі (ціна Договору) становить 984 862,00 грн. без ПДВ.

Ціна за одиницю товару зазначена у Специфікації договору (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунки за договором здійснюються у національній валюті України - гривні, в безготівковій формі.

За умовами п. 4.2.1. договору замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів після фактичної поставки товару та підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар перераховує на поточний рахунок постачальника 100% ціни фактично поставленого товару.

Розділом 5 договору сторони погодили порядок поставки та приймання - передачі товару.

Так, відповідно до п. 5.1. договору строк поставки товару: 60 календарних днів з дати отримання письмової заявки постачальником від замовника. Датою поставки товару за договором вважається дата підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар.

Пунктом 5.2. договору визначено місце та умови поставки (передачі) товару: DDP (08300, Україна, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7) відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палата Інкотермс 2010.

Пунктом 5.3.1 договору передбачено, що товар поставляється повністю або поетапно, окремими партіями згідно з письмовими заявками замовника із зазначенням найменування та кількості товару в межах Специфікації договору.

За умовами п. 5.3.2 договору письмова заявка направляється замовником на електронну адресу постачальника , з подальшим направленням цінним листом з описом вкладення та повідомленням на поштову адресу постачальника: 03194, м. Київ, вул. Зодчих, буд. 18, кв. 30.

Також, у пп. 5.3.3 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний підтвердити отримання письмової заявки від замовника. Підтвердженням отримання письмової заявки постачальником від замовника може бути оригінальний підпис уповноваженої особи постачальника на заявці, обмін листами між сторонами договору, поштове повідомлення з підписом уповноваженої особи постачальника. Уповноваженою особою постачальника є ФОП Мінєєва Н.О. або особа, якій надано довіреність на отримання письмових заявок. У випадку повернення цінного листа з описом вкладення та повідомленням об`єктом поштового зв`язку у разі письмової відмови постачальника від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання такого листа, лист вважається відправленим замовником належним чином, а неотримання постачальником такого листа буде вважатися його відмовою від виконання умов договору та постачальник несе відповідальність у порядку, передбаченому п. 8.6 договору.

Відповідно до пп. 5.3.5 договору постачальник зобов`язаний підготувати товар до вивезення та письмово повідомити замовника за електронною адресою , та здійснити поставку (передачу) товару протягом строку, вказаного в п. 5.1 договору, з дати отримання письмової заявки від замовника.

Транспортування товару проводиться постачальником за адресою: 08300, Україна, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7 (пп. 5.3.6. договору).

Згідно з пп. 5.3.7 договору передача-приймання товару відбувається за адресою, вказаною в п. 5.3.6 договору після поставки товару. При передачі-прийманні товару уповноважені представники сторін перевіряють відповідність поставленого товару кількості, яка була замовлена, та специфікації/технічним вимогам, передбаченим договором.

За вимогами пп. 5.3.9 договору передбачено, що право власності на товар від постачальника до замовника переходить після передачі товару та підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар.

Відповідно до умов п. 7.1.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлений товар, а за умовами п. 7.3.1. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 8.3 договору у разі порушення строку поставки товару, зазначеного в п. 5.1 договору та/або строку виправлення (усунення) дефектів (недоліків), зазначеного в п.п. 5.3.8, 6.2, 6.6 договору, починаючи з 1-го по 30-й календарний день (включно), постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від ціни товару, строк поставки якого порушено та/або від ціни дефектного товару за кожний день прострочення. Пеня у розмірі 0,1% від ціни товару, строк поставки якого порушено та/або від ціни дефектного товару за кожний день прострочення, нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки товару, зазначеного в п. 5.1 договору та/або строку виправлення (усунення) дефектів (недоліків), зазначеного в п. 5.3.8, 6.2. 6.6 договору понад 30-ть календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7% ціни договору.

Відповідно до п. 8.8 договору у разі застосування пені/штрафу, сторона, що порушила виконання зобов`язань, зобов`язана сплатити суму пені/штрафу на підставі окремо виставленого, у кожному випадку, рахунку. Оплата рахунку проводиться протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати його отримання стороною, яка допустила прострочення виконання своїх зобов`язань за договором. Рахунок на оплату пені/штрафу направляється факсимільним зв`язком, з подальшим направленням оригіналу рахунку із супровідним листом поштою (рекомендованим з повідомленням) на адресу, що вказана в договорі.

Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором (п. 8.9. договору).

Пунктом 10.2 договору встановлено, що про виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) сторона, для якої виникли ці обставини, зобов`язана у будь-якій формі повідомити іншу сторону, але не пізніше 3-х робочих днів з дати настання таких обставин. Невиконання даної умови позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини(обставинами непереборної сили).

Сторони також домовилися про те, що початок і тривалість дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підтверджується Сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною ТПП (п. 10.3. договору).

Згідно із п. 10.4 договору при підтвердженні вказаним Сертифікатом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), строк виконання обов`язків продовжується на строк дії цих обставин.

Пунктом 10.5. договору сторони передбачили, що у випадку, коли форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), діють більше 3 (трьох) місяців, або коли при виникненні таких обставин стає очевидним, що такі обставини будуть діяти більше такого строку, будь-яка сторона має право розірвати цей договір в односторонньому порядку і не несе відповідальності за таке розірвання за умови, що вона повідомить по це іншу сторону не пізніше як за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору.

Згідно із п. 12.1. договору договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє по 31.01.2022. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними. Датою підписання є пізніша дата, якщо договір підписувався сторонами в різні дати.

Відповідно до п. 14.1 договору, невід`ємною частиною договору є: Додаток № 1 - Специфікація договору; Додаток № 2 - пам`ятка керівникам структурних підрозділів ДП МА "Бориспіль" та стороннім організаціям, що працюють з ДП МА "Бориспіль" (порядок контролю якості товарів).

Вказаний договір підписано сторонами без заперечень та зауважень, скріплено їх печатками.

Також між сторонами погоджено Специфікацію договору (Додаток №1 до договору від 04.02.2021) та Пам`ятку керівникам структурних підрозділів Державного підприємства Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та стороннім організаціям, що працюють з Державним підприємством Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Додаток №2 до договору від 04.02.2021).

На виконання умов договору ДП "МА"Бориспіль" на електронну адресу відповідача було направлено письмову заявку №50-22/2-76 від 16.03.2021, у якій наявне прохання про поставку товару відповідно до специфікації.

Відповідач отримав заявку позивача 19.03.2021, про що свідчить підпис на заявці.

З огляду на умови Договору відповідач повинен був поставити товар до 17.05.2021.

25 березня 2021 року відповідач поставив замовлений позивачем товар на загальну суму 757176,00 грн, визначений у заявці, крім трьох адаптерів Cablexpert USB-DB 9 1.5 v (UAS-DB90M-02) на загальну суму 558,00 грн.

Станом на 31.01.2023 відповідач не поставив товар на суму 558,00 грн.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин, які підтверджують або спростовують наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих останнім сум пені та штрафу за невиконання постачальником своїх господарських зобов`язань в частині поставки замовнику товару в установлений договором про закупівлі строк.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Як встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду за доводами та вимогами апеляційної скарги позивача, рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови місцевим господарським судом у стягненні з постачальника 68250,94 грн. штрафу, що аргументовано наявністю підстав для зменшення їх розміру у відповідності до вимог ст. 233 Господарського кодексу України.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що у відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, у даному випадку питання щодо законності та обґрунтованості нарахування позивачем неустойки відповідачу апеляційним господарським судом не переглядаються, оскільки вказане вирішене місцевим господарським судом під час ухвалення рішення та не заперечується сторонами.

Водночас предметом апеляційного перегляду є обставини, враховані судом першої інстанції, які слугували підставами для зменшення нарахованого позивачем штрафу, належного до сплати відповідачем.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Судами у даній справі встановлено та не оспорюється сторонами, що між позивачем та відповідачем у даній справі виникли правовідносини у сфері постачання товарів та те, що постачальником, всупереч умов договору належним чином не виконано зобов`язання щодо постачання електронних приладів в частині дотримання строків поставки внаслідок чого, замовником нараховано штраф.

Суд першої інстанції у даній справі, встановивши підстави для зменшення нарахованого штрафу, дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача належить сума у розмірі 689,40 грн. штрафу (1% від суми 68940,34 грн штрафу), з чим не погодився позивач та звернувся до апеляційного господарського суду з відповідною апеляційною скаргою.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги зазначає таке.

Суд першої інстанції, скориставшись своїми дискреційними повноваженнями, за власною ініціативою зменшив належні до стягнення відповідачу суму нарахованого позивачем штрафу, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Крім цього, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Разом з тим, чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

При цьому, зменшення неустойки (пені та штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої та відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок наявний у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №925/577/21, від 28.06.2022 року у справі №902/653/21).

Так, у п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 року у справі №910/353/19).

Разом з тим, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (постанова Верховного Суду від 13.01.2020 року у справі №902/855/18).

Відтак, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (п. 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 року у справі № 905/1409/21).

Приймаючи до уваги наведене, та те, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині не своєчасної поставки товару, те, що відповідачем прострочено поставку товару на суму 558,00 грн, тоді як вчасно поставлено товар на суму 757176,00 грн, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що заявлений позивачем штраф у розмірі 68940,34 грн є занадто великим, не співмірним з вартістю товару, який не був поставлений замовнику за договором про закупівлю, оскільки в 123 рази перевищує вартість непоставленого товару, з огляду на що, нарахована у загальній сумі неустойка є надмірно обтяжливою для відповідача.

А тому, у зв`язку із тим, що неустойка як вид відповідальності не має на меті надмірне збагачення кредитора за рахунок боржника, колегія суддів, з урахуванням майнових інтересів обох сторін, вважає, що судом першої інстанції правомірно зменшено розмір заявленого позивачем до стягнення штрафу з 68940,34 грн. до 689,40 грн.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що таке зменшення є розумним та оптимальним балансом наслідків як для позивача, так і для відповідача.

З огляду на вказане колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі про відсутність підстав для зменшення розміру заявленого ним штрафу та не вважає їх такими, які є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки, по - перше, у даному випадку підставність для застосування до відповідача штрафних санкцій взагалі судом апеляційної інстанції не переглядається у зв`язку із неоскаржуваністю вказаного висновку суду, яким факт настання у відповідача обов`язку по сплаті неустойки позивачу встановлено, а по - друге, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні фактично викладено правову оцінку підставам для зменшення нарахованої позивачем неустойки, які обґрунтовуються, зокрема, відсутністю належних та допустимих доказів з боку позивача про завдання йому збитків, які виникли внаслідок неправомірних дій постачальника.

Знову ж таки, посилання скаржника на те, що суд першої інстанції в порушення ст. 233 Господарського кодексу України, при вирішенні питання щодо зменшення пені не надав оцінку винятковості випадку зменшення пені та штрафу, з урахуванням інтересів сторін, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначених скаржником в апеляційні скарзі обставин та факту існування понесених ним збитків, через пропуск установленого договором строку поставки відповідачем відповідного товару.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що зменшення судом першої інстанції розміру штрафу є суб`єктивним правом суду при оцінці наданих доказів, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів. При цьому такі дії суду не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині при відсутності інших порушень норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 144,52 грн пені та 689,40 грн штрафу.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2023 у справі №910/8094/23 про часткове задоволення позову є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2023 у справі №910/8094/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2023 у справі №910/8094/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8094/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Тищенко