РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2024Справа № 910/14873/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Фізичної особи-підприємця Бабича Дмитра Борисовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 984 410,32 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бабича Дмитра Борисовича про стягнення 984 410, 32 грн., у тому числі: 227 929, 99 грн. - заборгованість з орендної плати, 23 027,62 грн. - заборгованість з відшкодування податку за користування земельною ділянкою, 610 660, 21 грн. доплата за нецільове використання, 26 564,17 грн. - пеня, 81 934, 47 грн. - інфляційні втрати, 14 293,86 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 27.12.2017 року № 2580 в частині повного та своєчасного відшкодування орендної плати та податку за користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14873/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент).

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 25.09.2023 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та яка відповідає відомостям, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04214, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 38, кв. 116.

Вказана ухвала була вручена відповідачу, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення №275.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.12.2017 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Бабич Дмитром Борисовичем (орендар) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (балансоутримувач) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2580 (далі - Договір), за умовами якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 02.11.2017 № 68 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 18, літ. Б для розміщення пункту доочищення та продажу питної води.

Означена угода, а також договір від 31.01.2020 року № 1 про внесення змін до Договору, підписані уповноваженими представниками сторін, а також скріплені печатками наведених суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 126,7 м2 на 1 та 2 поверхах (прибудова до теплового пункту), згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

За змістом пункту 2.4 Договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом у термін, вказаний у цьому Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі об`єкта.

31.01.2020 року учасниками справи був укладений договір № 1 про внесення змін до Договору (далі - Договір № 1), яким умови Договору № 2580 були викладені у новій редакції.

Так, згідно з пунктом 1.1 Договору № 1 орендодавець на підставі протоколів засідання постійної комісії Київради з питань власності від 02.11.2017 № 68 та від 12.02.2019 № 6/141 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, буд. 18, літ. Б, для розміщення пункту доочищення та продажу питної води (12,90 м2) та розміщення перукарні (113,80 м2).

Згідно з пунктом 3.1 Договору (в редакції Договору № 1) орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 та згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1.1), становить без урахування ПДВ: 115,89 грн. за 1 м2 орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку лютий 2019 року - 14 683,86 грн., починаючи з 17 березня 2019 року до 30.01.2020 року; згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1.2), становить без урахування ПДВ: 48,22 грн. за 1 м2 орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку лютий 2019 року - 6 109,17 грн., починаючи з 31.01.2020 року.

Крім того, орендар відшкодовує Підприємству-Балансоутримувачу щомісячно витрати, що пов`язані з платою податку за користування земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт оренди з ПДВ. Розмір відшкодування витрат, що пов`язані з платою податку за користування земельною ділянкою, змінюється з вимогою Підприємства-Балансоутримувача в односторонньому порядку у випадку змін розмірів цього податку згідно з чинним законодавством України, про що орендарю повідомляється письмово.

За умовами пункту 3.9 Договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок Підприємства-балансоутримувача (позивача), починаючи з 17.03.2019 року.

Пунктом 3.10 Договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Договір відповідно до пункту 9.1 є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 27.12.2017 року до 25.12.2020 року.

За приписами пункту 9.4 Договору цей правочин припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до пункту 3.15 Договору у разі закінчення, припинення (розірвання) цього Договору орендар сплачує плату за фактичне користування об`єктом оренди до дня підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди орендодавцем, орендарем та Підприємством-балансоутримувачем або іншими документами, передбаченими законодавством включно: у розмірі орендної плати, визначеної Договором оренди, - протягом місяця після дати закінчення (дострокового розірвання) Договору оренди; у розмірі подвійної орендної плати, визначеної Договором, - починаючи з другого місяця після закінчення (дострокового розірвання) Договору.

Згідно з пунктом 4.2.20 Договору орендар зобов`язаний після припинення дії цього Договору протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі Підприємству-балансоутримувачу. Акт приймання-передачі об`єкта підписується відповідним орендодавцем, орендарем та Підприємством-балансоутримувачем. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

За умовами пункту 7.5 Договору в разі закінчення/припинення дії цього Договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт Підприємству-балансоутримувачу у стані, не гіршому, ніж в якому перебував об`єкт на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії Договору.

З огляду на закінчення 25.12.2020 року строку дії Договору №2580 та неповернення відповідачем орендованих приміщень за актом приймання-передачі, Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бабича Дмитра Борисовича про усунення останнім перешкод в користуванні майном шляхом виселення відповідача з безпідставно займаних ним нежитлових приміщень загальною площею 126,70 м2 за адресою: вул. Озерна, буд. 18, літ. Б.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі №910/21766/21 позов задоволено повністю. Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення Фізичної особи-підприємця Бабича Дмитра Борисовича з нежитлових приміщень загальною площею 126,70 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 18, літера Б.

Означене судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Цей правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року в справі № 922/2391/16, від 18.06.2021 року в справі № 910/16898/19 та інших.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі №910/21766/21 встановлено, що листом №28АУ/06/1у/1/4843 від 18.12.2020 Підприємство надіслало відповідачу запрошення для складання акту повернення орендованого майна у зв`язку з закінченням строку дії Договору, проте відповідач на підписання акту не з`явився, і орендоване приміщення орендодавцю не повернув.

Натомість, у лютому 2021 року Фізична особа-підприємець Бабич Дмитро Борисович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту та Підприємства про визнання недійсними абзацу 2 пункту 3.1. та пункту 6.3.1 Договору, зобов`язання Департаменту та Підприємства зробити перерахунок орендної плати за період з 17.01.2019 до 30.01.2020 без урахування недійсних положень та визнання продовженим Договору на тих саме умовах і на той самий строк з 26.12.2020 по 24.12.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/3120/21, у задоволенні позовних вимог Підприємця відмовлено повністю, рішення набрало законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 910/14873/23, Підприємство посилалося на те, що відповідач всупереч умовам Договору та рішенню Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі № 910/21766/21 не повернув орендовані ним приміщення підприємству-балансоутримувачу, а також не погасив заборгованість за цим правочином.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою Договір є договором оренди, а відтак правовідносини, що виникли між його сторонами, регулюються нормами Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення Договору) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час укладення Договору) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідно до п. 4.2.3. договору, орендар зобов`язаний використовувати об`єкт відповідно до його призначення та умов договору.

Пунктом 7.2. договору визначено, що орендар не має права без письмової згоди орендодавця проводити переобладнання, перепланування, ремонт об`єкта, вести будівельні роботи на прибудинковій території.

Згідно з п. 8.3. договору, об`єкт повинен використовуватися орендарем тільки за цільовим призначенням, обумовленим п.п. 1.1. договору.

Пунктом 4.3.3. договору передбачено, що підприємство-балансоутримувач зобов`язане здійснювати контроль за виконанням орендарем умов цього договору і у разі виникнення заборгованості з орендної плати або інших платежів вжити заходів щодо погашення заборгованості, в тому числі проводити відповідну претензійно-позовну роботу.

Крім того, відповідно до п. 8.5. договору, у разі виявлення факту використання об`єкта не за цільовим призначенням договір може бути розірвано. Орендар зобов`язаний додатково сплатити різницю між орендною платою, розрахованою за фактичний вид використання об`єкта, встановлений перевіркою, та орендною платою, визначеною цим договором за весь період оренди, з дати останньої перевірки.

Під час розгляду справи № 910/3120/21 рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 встановлено факт нецільового використання орендованих приміщень та зазначено, що в рамках виконання норм пункту 5.2.1 договору працівниками Підприємства під час обстеження нежитлових приміщень, загальною площею 126,70 кв.м, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Озерна, будинок 18, літера Б та надане Підприємцю в орендне користування, станом на 7 вересня 2020 року виявлено факт нецільового використання орендарем приміщень, а саме: в одному з приміщень на першому поверсі розташовано залу очікування для відвідувачів з тваринами «Бруно бар», в якому відбувається продаж гарячих/холодних напоїв, фаст-фуду, десертів. Встановлено буфетне обладнання: мікрохвильова піч, холодильник, гриль-апарат для приготування сандвічів, чайник; в одному з приміщень на першому поверсі розташовано «Зоо Бутік», в якому представлено різноманітні товари для тварин; в одному з приміщень на другому поверсі розташовано спортивну залу для тварин «Хендлінг» - обладнана зала для підготовки собак до показу на виставках; в одному з приміщень на другому поверсі розташовано перукарню для тварин «Грумер» - обладнане приміщення для здійснення комплексу процедур з догляду за шерстю собак. На підставі виявленого факту комісією Підприємства складено акт від 7 вересня 2020 року про нецільове використання орендованих приміщень та зроблено відповідну фотофіксацію. Крім того, у даному листі Підприємство просило Департамент ініціювати процедуру розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 27 грудня 2017 року № 2580 (зі змінами) у зв`язку з використанням Підприємцем орендованих приміщень не за цільовим призначенням.

22 вересня 2020 року Підприємцем до Департаменту було надано лист, в якому орендар зазначив, що у зв`язку з обмежувальними заходами в Україні, пов`язаними з хворобою COVID-19, враховуючи мінімалізацію клієнтів, ним було на деякий час змінено цільове використання приміщень з метою одержання додаткових надходжень грошових коштів для сплати орендної плати та інших орендних платежів. Підприємець також зобов`язався в найкоротші строки привести об`єкт оренди у відповідність до цільового використання приміщень згідно умов договору оренди.

Керуючись п. 8.5. договору КП «Київтеплоенерго» за період з 07.09.2020 по 23.02.2022 здійснено відповідне донарахування орендної плати за фактичне нецільове використання ФОП Бабичем Д.Б. орендованих приміщень (п. 62 таблиці 2 «Орендні ставки за використання нерухомого майна» Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» (зі змінами) - «Інше використання нерухомого майна» за відповідною орендною відсотковою ставкою у розмірі 13% (замість 3%) з дати виявлення при перевірці факту порушення цієї умови Договору оренди, тобто з 07.09.2020.

Крім того, згідно п.п.1. п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 №634 Постанови на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але в будь-якому разі до 31.12.2022, за договорами оренди державного та комунального майна, чинними станом на 24.02.2022, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна: фізичні особи та фізичні-особи підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану.

Враховуючи, що відповідач перебував на військовій службі, керуючись п.п.1. п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 та листа Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №062/05-21-2251 від 21.06.2022 позивачем здійснено коригування відповідних нарахованих сум орендної плати за період з лютого 2022 року по травень 2022 року, у зв`язку з чим заборгованість відповідача з вже виставлених за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 зменшилась на 3 156,19 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується копіями коригувального акту від 22.06.2022 та акту надання послуг від 28.02.2022.

З огляду на наведені вище обставини, КП «Київтеплоенерго» за період з 07.09.2020 по 23.02.2022 (в частині доплати за нецільове використання об`єкта оренди) виконало коригування нарахованих сум орендної плати за кожен місяць у період, у зв`язку з чим заборгованість з орендної плати ФОП Бабич Д.Б. становить 227 929, 99 грн., 23 027,62 грн. - заборгованість з відшкодування податку за користування земельною ділянкою (за період з 01.01.2021 по 31.07.2023), 610 660, 21 грн. доплата за нецільове використання

Наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості за оренду в розмірі 227 929,99 грн. та заборгованості з відшкодування податку за користування земельною ділянкою в розмірі 23 027,62 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем, зокрема, останнім не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основного боргу та заборгованості з відшкодування податку за користування земельною ділянкою підлягає задоволенню.

Відповідачем також не було спростовано нарахування позивачем доплати за нецільове використання об`єкта оренди у розмірі 610 660,21 грн. Факт нецільового використання підтверджується наявними в матеріалах справи фактичними даними, а розрахунок виконаний позивачем в порядку, передбаченому умовами договору. Тож, позовні вимоги в частині стягнення 610 660,21 грн. доплати за нецільове використання підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати основного боргу, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 81 934, 47 грн. та 14 293,86 грн. - 3 % річних.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 6.2. договору (зі змінами) за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру встановлених законодавством України.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунки позивача в частині вимоги про стягнення пені, за відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо вірності відповідного розрахунку, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 26 564,17 грн. - пені є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабича Дмитра Борисовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ) 227 929 (двісті двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 99 коп. - заборгованість з орендної плати, 23 027 (двадцять три тисячі двадцять сім) грн. 62 коп. - заборгованість з відшкодування податку за користування земельною ділянкою, 610 660 (шістсот десять тисяч шістсот шістдесят) грн. 21 коп. - доплата за нецільове використання, 26 564 (двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 17 коп. - пеня, 81 934 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) грн. 47 коп. - інфляційні втрати, 14 293 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто три) грн. 86 коп. - 3 % річних та 11 812 (одинадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 93 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2024.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА