РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2024Справа № 910/16780/23

Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/16780/23.

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м Київ, вул. Олени Тегіли, буд. 6, літ. В)

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул Дягтярівська, буд 33-Б, 2 під`зд)

про стягнення 119 775, 33 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 119 775, 33 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 119 775, 33 грн. право на яке перейшло до позивача, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 21.07.2023. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147, 20 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/16780/23 передано на розгляд судді Спичака О. М.

06.11.2023 суд у складі судді Спичака О. М. задовольнив самовідвід судді Спичака О. М. від розгляду справи, про що виніс відповідну ухвалу, у зв`язку з чим матеріали справи передано до канцелярії суду з метою здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.11.2023, справу було передано розгляд судді Бондаренко-Легких Г. П.

13.11.2023 Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко-Легких Г. П. постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/16780/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

21.07.2023 в м. Луцьк по просп. Соборності, 30 сталася ДТП за участю автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» діяв Сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» № 004109/4100/0000080 від 21.02.2023, згідно якого останній прийняв на себе зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяної власнику автомобілю «Renault Sandero» д.н.з НОМЕР_1 .

Крім того, на момент вчинення ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 була забезпечена полісом АР003053308, страховиком згідно якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

Постановою Луцького міськрайонного суду від 11.08.2023 у справі № 161/12632/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КупАП.

Згідно рахунку на оплату № ЛЕР-113517 від 02.08.2023 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 склала 122 975, 33 грн. Також дана сума підтверджується страховим актом № 5 від 09.08.2023.

Позивач здійснив повну виплату страхового відшкодування в розмірі 122 975, 33 грн, факт якого підтверджується платіжною інструкцією № 106118 від 14.08.2023.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача, позивач має право зворотної вимоги до відповідача в порядку суброгації у розмірі ліміту відповідальності за шкоду майну у відповідності до полісу АР003053308.

У зв`язку з вище зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 суму виплаченого страхового відшкодування, з врахуванням франшизи, у розмірі 119 775, 33 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього розміру страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 119 775, 33 грн.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 21.07.2023 сталась ДТП за участю автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

(2) Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , який є виним у відповідності до постанови Луцького міськрайонного суду від 11.08.2023 у справі № 161/12632/23.

(3) Позивач згідно Сертифіката добровільного страхування наземних транспортних засобів «КАСКО Corporate» № 004109/4100/0000080 від 21.02.2023 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 виплатив останньому страхове відшкодування у розмірі 122 975, 33 грн.

(4) Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, що є винуватцем ДТП, а саме транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ЕТАЛОН» згідно полісу АР003053308.

(5) Відповідач, як страховик винуватця ДТП зобов`язаний відшкодувати позивачу виплачене ним страхове відшкодування у розмірі 119 775, 33 грн.

4. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Підпунктом 2.1. пункту 2 резолютивної частини ухвали від 13.11.2023, суд повідомив відповідача, що згідно частини 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону №3200-ХІ, що введений в дію 18.10.2023, судом встановлено, що позивач має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, тому суд вручає дану ухвалу та вручатиме будь-які інші документи у даній справі позивачу виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє позивача права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.11.2023 була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача.

В матеріалах справи міститься підтвердження доставки до «Електронного кабінету» відповідача, так з повідомлення про доставку електронного листа вбачається, що ухвалу від 13.11.2023 у справі № 910/16780/23 доставлена в «Електронний кабінет» відповідача - 13.11.2023 о 23:12.

В пункті 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідач вважається таким, що отримав ухвалу про відкриття провадження у справі в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 14.11.2023 з початком робочого дня.

Однак відповідач правом на подання відзиву в даній справі не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок виплати позивачем згідно Сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» № 004109/4100/0000080 від 21.02.2023 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з НОМЕР_1 страхового відшкодування та переходу до позивача в порядку суброгації вимоги такого страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 21.07.2023.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 21.07.2023 за участю транспортного засобу автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «Renault Sandero» д.н.з НОМЕР_1 ?

- чи було застраховано відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП 21.07.2023?

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 21.07.2023?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню та в якому розмірі?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 .

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі якщо цивільно-правова відповідальність автомобільного транспорту перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом АР003053308, який діяв станом на 21.07.2023.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160 000, 00 грн та франшизу у розмірі 3 200, 00 грн, згідно з інформацією Моторного (транспортного) страхового бюро України з Єдиної централізованої бази даних.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 в межах лімітів відповідальності передбачених полісом.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 , власнику автомобіля «Renault Sandero» д.н.з НОМЕР_1 , та/або позивачу матеріали справи не містять.

З урахуванням вимог статті 29, пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статті 25 Закону України «Про страхування» суд дійшов висновку, що страховий акт № 5 від 09.08.2023, рахунок на оплату № ЛЕР-113517 від 02.08.2023, платіжна інструкція №106118 від 14.08.2023, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода завдана при ДТП транспортному засобу «Renault Sandero» д.н.з НОМЕР_1 належним чином доведена в розмірі 122 975, 33 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Оскільки, полісом АР003053308 франшиза встановлена в розмірі 3 200, 00 грн, тому враховуючи вище зазначені норми, сума яка підлягає стягнення та яку просить стягнути позивач становить - 119 775, 33 грн.

Згідно частини 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77, частиною 1 статті 78, частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

На підставі вище викладеного, визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 119 775, 33 грн. Відповідно позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному розмірі, судовий збір за подання позову покладається на відповідача у розмірі сплаченого позивачем судового збору, що становить 2147, 20 грн (понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8, визначений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як доказ здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 7 000, 00 грн, долучено до матеріалів справи копії: Договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 з додатками, додаткової угоди №2 від 09.01.2023 до Договору, рахунку № 94 від 06.09.2023 на суму 7 000, 00 грн, Акту надання послуг № 94 від 19.10.2023 на суму 7 000, 00 грн, платіжної інструкції № 4344 від 11.09.2023 на суму 7 000, 00 грн.

Згідно з частинами 2- 5 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2)

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.3)

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4)

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5).

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Однак, суд констатує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Крім того, в постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зроблено висновок, що разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, суд констатує, що позовні вимоги були заявлені у розмірі 119 775, 33 грн, тобто в даному випадку сам розмір витрат є релевантним до ціни позову. Разом з тим, суд константує, що дана справа є стандартною, не складною та щодо якої є стала та численна практика судів першої, другої інстанції, а також Верховного Суду, а отже адвокату не потрібно витрачати значної кількості часу для виконання відповідних робіт з аналізу діючого законодавства з питань відшкодування в порядку суброгації завданої шкоди та вивчення судової практики ВС.

За таких обставин, з огляду на те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені, суд керуючись статтею 126 ГПК України вважає справедливим з огляду на шаблонність даної справи, середній розмір оплати праці на ринку юридичних послуг, витрачений адвокатом час на підготовку матеріалів позовної заяви та не значний об`єм матеріалів справи, стягнути з відповідача на користь позивача його витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, що на переконання суду відповідає критеріям співмірності, а саме складності справи та іншим зазначеним судом критеріям.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 119 775, 33 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код: 20080515) до Приваного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112 ,м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В; ідентифікаційний код: 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 119 775 (сто дев`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн 33 коп., а також судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу у допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких