РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2024Справа № 910/14987/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛІНДУСТРІЯ ЛТД» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 1, корп. Б, пов. 1)

до Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28)

Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» (04073, м. Київ, провулок Куренівський, буд. 19/5)

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

за участю представників сторін:

від позивача: Кушнаренко Д.В., Шевченко А.В.

від відповідача-1: Сидоренко В.В.

від відповідача 2: не з`явився.

У судовому засіданні 10.01.2024, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОІЛІНДУСТРІЯ ЛТД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» про визнання такою, що не підлягає виконання, банківської гарантії від 07.06.2023 № 33027 виданої відповідачем-2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОІЛІНДУСТРІЯ ЛТД» та Акціонерним товариством «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» було укладено Договір УГВ 359/13-23 про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» від 13.06.2023 за результатами публічних закупівель 23П-0-7. 07.06.2023 між Акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОІЛІНДУСТРІЯ ЛТД», з метою забезпечення належного виконання Принципалом (позивачем) умов договору, що укладається за результатом закупівлі 23П-0-7, укладено Договір про надання гарантії № 33027/ЮГ-23 (гарантія виконання). Відповідно до умов договору виконання Банком-гарантом (відповідач-2) видана Банківська гарантія №33027 від 07.06.2023. 12.09.2023 Бенефіціар (відповідач-1) направив вимогу, у форматі електронного SWIFT повідомлення, Банку-гаранту (відповідач-2) про сплату Гарантійної суми відповідно до Гарантії у зв`язку з невиконанням Принципалом (позивачем) умов основного зобов`язання. Однак, позивач зазначає, що у тексті вимоги Беніфіціар (відповідач-1) не вказав у чому саме полягає невиконання/неналежне виконання Принципалом (позивачем) своїх обов`язків за Договором, а тому позивач просить суд визнати банківську гарантію № 33027 від 07.06.2023 такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 відкрито провадження у справі № 910/14987/23 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 25.10.2023.

17.10.2023 через відділ діловодства суду надійшов відзив відповідача-1 на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем умов договору №УГВ359/13-23 про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» від 13.06.2023, у зв`язку з чим, 12.09.2023 відповідачем-1 направлено SWIFT повідомлення на адресу відповідача-2 з вимогою сплатити суму в розмірі 4 570 193,41 грн за спірною гарантією. В подальшому, відповідачем-2 було сплачено на користь АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» 4 570 193,41 грн. за вимогою по банківській гарантії від 07.06.2023 № 33027.

18.10.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив залишити позовну заяву без розгляду.

У підготовчому засіданні 25.10.2023 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.11.2023.

25.10.2023 позивачем через відділ діловодства суду подано відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивач виклав пояснення щодо наданих відповідачем-1 заперечень та навів додаткові аргументи на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

30.10.2023 позивачем через відділ діловодства суду подано відповідь на відзив відповідача-2, в якій позивач надав додаткові аргументи та пояснення.

01.11.2023 через відділ діловодства суду надійшло заперечення відповідача-1 на відповідь на відзив позивача.

03.11.2023 через відділ діловодства суду позивачем подано письмові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 15.11.2023 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/14987/23 та призначення її до судового розгляду по суті на 06.12.2023.

15.11.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем-2 подано заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача-2.

У судовому засіданні 06.12.2023 представник відповідача-1 оголосив клопотання про закриття провадження у справі № 910/14987/23, попросив суд його задовольнити та надав примірник клопотання представнику позивача. Суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні до 13.12.2023.

06.12.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем-2 подано заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача-2.

12.12.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в якому навів аргументи проти задоволення клопотання відповідача-1.

У судовому засіданні 13.12.2023 за результатами розгляду клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі судом постановлено протокольну про відмову у його задоволенні. При цьому, суд виходив, з правової позиції, викладеної об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, де відзначено, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Судом у судовому засіданні 13.12.2023 заслухано пояснення представників позивача, які позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити у повному обсязі, та представника відповідача-1, який проти вимог заперечував з підстав наведених у відзиві, й оголошено перерву до 10.01.2024.

У судовому засіданні 10.01.2024 судом дослідження докази та заслухано заключні слова представників позивача та відповідача-1.

Відповідач-2 у судове засідання, призначене на 10.01.2024, явку уповноважених представників не забезпечив.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на зазначене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача-2 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, та враховуючи клопотання відповідача-2 про розгляд справи без участі уповноваженого представника останнього, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

13 червня 2023 року між ТОВ «ОІЛІНДУСТРІЯ ЛТД» (Виконавець) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (Замовник) (надалі - Бенефіціар) укладений Договір №УГВ359/13-23 про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» (надалі - Договір/Основне зобов`язання). Вказаний Договір укладений за результатами участі позивача у процедурі публічних закупівель « 23П-115 Лот №1 - ДК 021:20-7 Послуги, пов`язані з видобуванням газу (Послуги з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування")», ідентифікатор закупівлі - UA-2023-04-21-001638-a, на підставі Повідомлення АТ «Укргазвидобування» про намір укласти договір про закупівлю UA-2023-04-21-001638-a (ЛОТ 1).

У п. 2.1 Договору визначено, що відповідно до цього Договору, Планів-замовлень та узгодженого Замовником Плану робіт та Технічного завдання (Додаток 1 до Договору) Виконавець зобов`язується на свій ризик надати Послуги з капітального ремонту та освоєнню нафтових та газових свердловин на родовищах Замовника (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані Послуги на умовах, передбачених Договором.

За умовами п. 2.2. Договору загальний обсяг надання Послуг по Договору та кількість годин роботи верстату визначається відповідно до Технічного завдання, що є Додатком №1 до Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.6. Договору строки надання Послуг за цим Договором: загальний строк надання Послуг по Договору - з дати направлення Замовником листа Виконавцю про мобілізацію на об`єкт і до 31.12.2024 включно.

Згідно з п. 1.37. Договору «Майданчик» - територія, на якій знаходиться Об`єкт, що передається перед початком надання Послуг Замовником Виконавцю на період надання Послуг, що включає в себе земельну ділянку, розташовану під Об`єктом і прилеглу до Об`єкту.

У п. 1.43 Договору сторонами визначено, що «Переїзд», «Переміщення» - механізований комплекс Послуг, що забезпечують переміщення Бригади Виконавця з обладнанням з одного Місця надання Послуг до іншого Місця надання Послуг за один рейс. Початком переїзду є вибуття із Місця надання Послуг, де розташована свердловина, першого транспорту з обладнанням, яким укомплектована Бригада Виконавця. Закінченням Переїзду є прибуття останнього транспорту з зазначеним обладнанням на наступне Місце надання Послуг.

У п. 1.44 Договору визначено, що «Послуги» - Послуги (в тому числі роботи), що надаються Виконавцем за цим Договором по капітальному ремонту та освоєнню свердловин та які передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 1.1.2. розділу 1 Технічного завдання (додаток 1 до Договору) Виконавець зобов`язаний надавати послуги з капітального ремонту нафтових та газових свердловин, що включає, але не обмежується, наступними роботами:

- Первинна мобілізація Підйомного Верстату, Обладнання та Персоналу Виконавця до Місця надання Послуг.

- Монтування ПВ та обладнання на усті свердловини.

- Облаштування вахтового містечка.

- Введення ПВ в експлуатацію.

- Цілодобове надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин.

- Спуско-підйомні операції з насосно-компресорними і бурильними трубами різних діаметрів.

- Аварійно-ловильні роботи, включаючи ходіння.

- Фрезерування металевих предметів.

- Розбурювання піщаних пробок, цементних стаканів.

- Випробування на герметичність обсадних колон, бурильного інструменту, противикидного обладнання, гирлового обладнання, міжколонних просторів та іншого обладнання на вимогу Замовника.

- Сприяння та участь у проведенні спеціалізованих робіт під керівництвом сервісних компаній та Замовника, а саме: гідророзрив пласта, геофізичні дослідження свердловини; ловильні роботи; роботи колтюбінгової установки; переміщення обладнання третіх осіб по території місця надання Послуг; монтування обладнання третіх осіб на місці надання Послуг та проведення інших спеціалізованих видах робіт.

- Інженерно-технологічний супровід всіх операцій, які виконує Виконавець.

- Щодобова звітність.

- Демонтування ПВ та обладнання.

- Очищення Місця надання Послуг.

- Передислокація ПВ, обладнання та вахтового містечка на наступне місце надання Послуг.

- Демобілізація остаточна (після завершення надання Послуг, вказаного в пункті 2 цього ТЗ).

Згідно з п. 4.1. Договору плата за надані Виконавцем та прийняті Замовником Послуги здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця протягом 30 календарних днів з дати підписання Сторонами Актів приймання-передачі наданих Послуг, та наданого Виконавцем на його підставі належним чином оформленого рахунку на оплату, до яких додаються звіт Виконавця про використання матеріалів Замовника (давальницьких матеріалів), підписаний обома Сторонами, Реєстр наданих Послуг підприємства, що надає сервісні Послуги КРС (бригадами КРС), по закінченим ремонтом свердловин (Додаток № 7).

У п. 3.9.5. Договору визначено, що одноразові (фіксовані) ставки поділяються на:

- Сервісна ставка за монтування підйомного верстату;

- Сервісна ставка за демонтування підйомного верстату;

- Сервісна ставка за переміщення підйомного верстату та обладнання бригади КРС на відстань до 50 км;

- Сервісна ставка за кожні 10 км переміщення підйомного верстату та обладнання бригади КРС (при загальній відстані більше 50 км);

- Сервісна ставка за мобілізацію обладнання та Персоналу Виконавця до першого Місця надання Послуг (первинна мобілізація);

- Сервісна ставка за демобілізацію обладнання та Персоналу Виконавця з останнього Місця надання Послуг (остаточна демобілізація).

Відповідно до п. 10.1.1. Договору Замовник зобов`язаний направити Виконавцю засобами електронного зв`язку на електронну адресу Виконавця, вказану у Розділі 24 Договору, лист про мобілізацію на об`єкт. В строк не пізніше 5 (п`яти) робочих днів до дня початку надання Послуг, виділити Виконавцю Майданчик для надання Послуг, визначених цим Договором. Передати Виконавцю підготовлені до надання Послуг Майданчик і свердловину по Акту приймання-передачі Майданчику.

Відповідно до п.10.1.3.2. Договору Замовник зобов`язаний забезпечити Виконавцю наступні умови для надання Послуг: підготувати під`їзні шляхи до свердловин, схеми підземних і наземних комунікацій і передати по Акту приймання-передачі Майданчик до переїзду бригади Виконавця.

Відповідно до п. 12.2.1. Договору мобілізація повинна включати всі заходи, необхідні для надання Послуг за Договором, з урахуванням вимог, викладених в Технічному завданні, що є Додатком №1 до цього Договору. Виконавець повинен письмово повідомити Замовника про завершення мобілізації.

За змістом п. 12.2.2. Договору Замовник має право провести аудит (перевірку) обладнання, матеріалів, персоналу та технічних засобів Виконавця, включаючи перевірку кількості, типу і технічних характеристик зазначеного обладнання, кількості і статусу персоналу, наявності обладнання для безпечного надання Послуг. Виконавець повинен забезпечити отримання всіх дозволів, ліцензій, сертифікатів, погоджень і аналогічних документів до початку надання Послуг і надати зазначені документи для перевірки.

Згідно з п. 12.2.3. Договору аудит повинен бути здійснений до початку надання Послуг за цим Договором. Замовник проводить оцінку і перевірку завершеності виконання Виконавцем своїх зобов`язань за Договором, а також готовності та здатності Виконавця приступити до надання Послуг, в такому випадку Виконавець зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ до його бази Замовнику (уповноваженим представникам Замовника) на час проведення такого аудиту. Аудит може бути проведено на базі Виконавця.

Відповідно до п. 12.2.6. Договору Виконавець зобов`язаний надати Замовнику протягом 3-х робочих днів з дати укладення Договору детальний план мобілізації, в якому вказується порядок і строки/терміни доставки підйомного верстату (підйомних верстатів), витратних матеріалів, обладнання, бурильного та всього необхідного інструменту і Персоналу.

За умовами п.12.2.7. Договору Замовник надає додаткове письмове повідомлення про дату первинної мобілізації.

Відповідно до п. 12.2.8. Договору Виконавець зобов`язується провести мобілізацію в порядку та строки, визначені Договором. Строк мобілізації складає не більше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати отримання листа від Замовника про мобілізацію на об`єкт.

Разом з тим, судом проаналізовано умови договору та встановлено, що сторонами у договорі не визначено поняття «мобілізація».

За умовами п. 13.7. Договору, якщо інше не передбачене Договором, факти порушень Виконавцем його умов (крім порушень, вказаних у п. 13.6 Договору), а також факти інцидентів, що сталися, мають бути підтверджені одним з наступних документів:

- протоколом геолого-технічної наради;

- актом-приписом фахівців АТ «Укргазвидобування» або представником Замовника (Супервайзер), що здійснює виробничий контроль;

- відповідним актом або приписом контролюючих і наглядових органів;

- актом, складеним працівниками Замовника і/або працівниками інших осіб, залучених Замовником для надання відповідних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «КБ «ГЛОБУС» (надалі - Банк-гарант) надав банківську гарантію №33027 від 07 червня 2023 (надалі - Гарантія) ТОВ «ОІЛІНДУСТРІЯ ЛТД» (надалі - Принципал) на підставі Договору про надання гарантії (гарантії виконання) №33027/ЮГ-23 від 07 червня 2023 року (надалі - Договір виконання).

Відповідно до п. 1.1. Договору виконання даний договір регулює правовідносини Сторін щодо надання Банком-гарантом гарантії виконання договору (Гарантія/Гарантійне зобов`язання) з метою забезпечення належного виконання Принципалом умов Договору, що укладається за результатами закупівлі « 23П-0-7 - Послуги пов`язані з видобуванням газу (Послуги з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування", а саме за Лотом 1 - ДК 021:20-7 Послуги, пов`язані з видобуванням газу (Послуги з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування")) (оголошення № UA-2023-04-21-001638-a від 21 квітня 2023 року, укладеного Принципалом з Акціонерним товариством «Укргазвидобування», іменованим надалі «Бенефіціар».

Згідно з п. 1.2. Договору виконання Гарантійним випадком є невиконання/неналежне виконання Принципалом перед Бенефіціаром Основного зобов`язання, а саме невиконання/неналежне виконання Принципалом зобов`язань по Договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору виконання надана в межах цього договору Гарантія є безумовною, безвідкличною та надається у вигляді електронного документа, підписаного КЕП (Кваліфікований електронний підпис) з накладеною кваліфікованою електронною печаткою Банка-гаранта та надана через програмний комплекс «M.E.doc», яким накладено КЕП.

За змістом п. 2.1. Договору виконання сума і валюта гарантії: за Лотом №1 - 4 570 193,41 грн. (чотири мільйони п`ятсот сімдесят тисяч сто дев`яносто три грн. 41 коп.) (надалі - Гарантійна сума).

Відповідно до п. 7.2. Договору виконання Банк-гарант має право відмовити у задоволенні вимоги Бенефіціара, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам Гарантії або якщо вони подані Банку-Гарантові після закінчення строку дії Гарантії.

Відповідно до умов Гарантії Гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов`язується виплатити Бенефіціару на Вимогу будь-яку суму вказану в Вимозі Бенефіціара, що не перевищує за Лотом № 1 - 4 570 193,41 грн. (чотири мільйони п`ятсот сімдесят тисяч сто дев`яносто три гривні 41 копійка) (гривня, цифровий код валюти - 980, літерний код валюти - UAH), не пізніше 5 робочих днів з дати отримання Вимоги Бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення Принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Вимога Бенефіціара надається у паперовій формі: рекомендованим листом або кур`єром; та/або в електронній формі: ключованим SWIFT повідомленням.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.09.2023 Бенефіціаром направлено SWIFT повідомлення на адресу Банка-гаранта з вимогою сплатити суму в розмірі 4 570 193,41 грн за Гарантією посилаючись на порушення Принципалом зобов`язання, в забезпечення яких видана гарантія, а саме: Принципал не виконав взятих на себе зобов`язань в повному обсязі та у встановлені строки відповідно до вказаного вище Договору та додатків до Договору, що є невід`ємними частинами Договору. Станом на 12.09.2023 зобов`язання по Договору не виконані в повному обсязі та терміни, передбачені п. 12.2.8. Договору та додатками до Договору, що є невід`ємними частинами Договору».

14.09.2023 року Банк-гарант проінформовав Принципала про наявність такої вимоги шляхом направлення SWIFT повідомлення.

В подальшому, позивач звертався до відповідача-2 з листом вих.№ 15/09/23-1 15.09.2023 щодо виконання зобов`язань за Договором про надання гарантії №33027/ЮГ-23 від 07.06.2023, яким позивач обґрунтовував свою незгоду з вимогою відповідача-1, у зв`язку з відсутністю гарантійного випадку; а також звертався до відповідача-1 з листом вих. № 18/09/23-1 від 18.09.2023 стосовно SWIFT повідомлення від 12.09.2023 на адресу АТ «КБ «Глобус», яким позивач просив відкликати вимогу відповідача-1 щодо сплати Гарантійної суми.

Оскільки вказані звернення позивача залишені без реагування з боку відповідачів, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання вказаної банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню. В обґрунтування правової позиції, позивач зазначає, що Бенефіціаром не дотримана умова Гарантії в частині надання вимоги із вказівкою на те, в чому конкретно полягає порушення Принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана Гарантія. Окрім того, позивач вказує на те, що гарантійний випадок не настав у зв`язку з тим, що Замовником не забезпечено умови для надання Послуг, а саме - не підготовано під`їзні шляхи до свердловин, схеми підземних і наземних комунікацій і не передано Майданчик по Акту приймання-передачі.

Оцінюючи подані сторонами докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні даного позову з огляду на таке.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.2 ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

Згідно з ч. 3 ст. 563 Цивільного кодексу України у вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Згідно з ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до п. 36 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639 (надалі - Положення) Банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення. Банк-гарант (резидент) надсилає копію вимоги, що становить належне представлення, принципалу (разом із копіями документів, якими вона супроводжувалася, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії).

За змістом пп. 7 п. 3 Положення вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту.

У п. 37 Положення визначено, що Банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення.

Згідно з пп.11 п. 3 належне представлення - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія / контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії / контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями / контргарантіями.

Шляхом аналізу змісту вимоги відповідача-1 щодо сплати гарантійної суми, направленої відповідачу-2 12.09.2023, суд дійшов висновку, що вказана вимога не містить вказівки на те, в чому саме полягає порушення позивачем умов Договору, а відтак не відповідає умовам гарантії та не становить належного представлення.

Відповідно до п. 7.2. Договору виконання Банк-гарант мав право обґрунтовано відмовити Бенефіціару у задоволенні його вимоги.

У позовній заяві Позивач наводить аргументи, що ним не порушені умови Договору, натомість відповідач-1 своїми діями не створив належних умов позивачу для надання послуг.

Зі змісту заяв по суті сторін вбачається, що відповідач-1 надав вимогу банку-гаранту про сплату гарантійного платежу через нездійснення позивачем мобілізації обладнання та персоналу на перше місце надання послуг протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати отримання листа від Замовника про мобілізацію на об`єкт.

Відповідно до матеріалів справи, позивач 19.06.2023 отримав лист відповідача-1 №13.1-031-2929 від 19.06.2023 за допомогою засобів електронної пошти з додаванням плану-замовлення на виконання капітального (поточного) ремонту свердловини №1/21 Комишнянського ГКР. Зі змісту даного листа вбачається, що він наданий на виконання п. 12.2.7. Договору.

За змістом п. 10.1.1. відповідач-1 мав направити Виконавцю засобами електронного зв`язку на електронну адресу Виконавця, вказану у Розділі 24 Договору, лист про мобілізацію на об`єкт.

Згідно з п.12.2.7. Договору Замовник надає додаткове письмове повідомлення про дату первинної мобілізації.

Проте, під час розгляду справи судом встановлено наявність в матеріалах справи лише одного листа стосовно проведення мобілізації, а саме листа №13.1-031-2929 від 19.06.2023, наданого на виконання п. 12.2.7. Договору. Відтак, лист про мобілізацію на об`єкт згідно п. 10.1.1. Договору відповідачем-1 відсутній.

Разом з тим, відповідно до умов Договору (п. 10.1.3.2.) Замовник зобов`язаний підготувати під`їзні шляхи до свердловин, схеми підземних і наземних комунікацій і передати по Акту приймання-передачі Майданчик до переїзду бригади Виконавця. Договір визначає «Переїзд» як - механізований комплекс Послуг, що забезпечують переміщення Бригади Виконавця з обладнанням з одного Місця надання Послуг до іншого Місця надання Послуг за один рейс. Разом з тим Договір визначає поняття «Майданчик» як територію, на якій знаходиться Об`єкт, що передається перед початком надання Послуг Замовником Виконавцю на період надання Послуг, що включає в себе земельну ділянку, розташовану під Об`єктом і прилеглу до Об`єкту.

Шляхом аналізу зазначених пунктів Договору суд дійшов висновку, що оскільки Майданчик передається до початку надання послуг, але одночасно з тим мають бути готові під`їзні шляхи до свердловин, схеми підземних і наземних комунікацій, отже, під`їзні шляхи до свердловин, схеми підземних і наземних комунікацій мають бути підготовлені, а Майданчик має бути переданий до початку надання послуг.

Договір не визначає поняття «мобілізація», як вбачається з умов п. 1.1.2. розділу 1 Технічного завдання одним з видів послуг за Договором є мобілізація обладнання та персоналу Виконавця до першого місця надання послуг, а також сторонами встановлена сервісна ставка за мобілізацію обладнання та персоналу Виконавця до першого місця надання послуг (первинна мобілізація). Під час судового розгляду сторонами були наведені аргументи, що згідно галузевої практики первинною мобілізацією є підготовка персоналу та обладнання, їх переїзд на перший об`єкт надання послуг. Таким чином, можна прийти до висновку, що мобілізація є первинним переїздом бригади Виконавця та перевезенням обладнання Виконавця до першого місця надання послуг.

Під час розгляду справи судом встановлено, що мобілізація може бути здійснена після підготовки під`їзних шляхів до свердловини та передачі Майданчика за актом приймання-передачі як правової підстави для переїзду бригади та переміщення обладнання Виконавця.

З метою визначення строку для виконання Замовником обов`язку з підготування під`їзних шляхів та передачі Виконавцю Майданчику за актом приймання-передачі, суд керується п. 2.6. Договору, згідно з яким загальний строк надання Послуг по Договору - з дати направлення Замовником листа Виконавцю про мобілізацію на об`єкт і до 31.12.2024.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиний лист про мобілізацію був наданий Замовником 19.06.2023. Таким чином, перебіг строку надання послуг розпочався 19.06.2023.

Відтак, з урахуванням наведеного вище та враховуючи умови договору, суд приходить до висновку, що до 19.06.2023 Замовник мав підготувати під`їзні шляхи та передати Майданчик Виконавцю за Актом приймання-передачі.

Зі змісту плану-замовлення на виконання капітального (поточного) ремонту свердловини №1/21 Комишнянського ГКР вбачається, що майданчик для розміщення обладнання та під`їзні дороги потребують будівництва.

У судовому засіданні 10.01.2024 представник відповідача-1 на запитання суду зазначив, про актуальність плану-замовлення на виконання капітального (поточного) ремонту свердловини №1/21 Комишнянського ГКР на момент направлення останнього позивачу.

Також матеріалами справи підтверджено, що 04.07.2023 відповідач-1 надіслав електронне повідомлення на електронну адресу позивача про готовність майданчика з додаванням Акту передачі-приймання виконаних робіт по облаштуванню майданчика на свердловині 1/21 Комишнянського ГКР від 29.05.2023, підписаний між представниками ГПУ «Полтавагазвидобування» та УБМР «Укргазспецбудмонтаж».

Зі змісту вказаного акту випливає, що відповідачем-1 було залучено до підготовки майданчика стороннього підрядника, який використав плити ПД2-9,5С в кількості 387 шт. та плити ПАГ-14 в кількості 47 шт. для підготовки майданчика КРС. Проте, не зазначена кількість плит, використаних для підготовки під`їзних шляхів.

Як зазначено вище, зі змісту вказаного плану-замовлення, який направлений позивачу 19.06.2023, вбачається що майданчик для розміщення обладнання та під`їзні дороги потребують будівництва. В той же час, відповідач-1 у липні направляє на електрону адресу позивача повідомлення про готовність майданчика з додаванням Акту передачі-приймання виконаних робіт по облаштуванню майданчика на свердловині 1/21 Комишнянського ГКР від 29.05.2023.

Суд констатує, що при оцінці дій сторін за критерієм добросовісності слід виходити з такого: чи вчинила кожні зі сторін всі дії, спрямовані на полегшення виконання зобов`язання та на запобігання неможливості виконання; чи проявила кожна зі сторін турботу щодо власності іншої сторони; чи дійсно сторони діяли спільно для досягнення мети зобов`язання; чи надавали сторони одна одній необхідну інформацію щодо виконання зобов`язання.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті 1.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відтак посилання відповідача-1 на ту обставину, що останнім виконано умови Договору та здійснено підготовку під`їзних шляхів відповідно й передано їх Виконавцю не підтверджено належними та допустимим доказами.

Також суд відзначає, що матеріалами справи не містять доказів того, що Акт приймання-передачі майданчика, відповідно до п. 10.1.3.2. Договору, між представниками Виконавця та Замовника було підписано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Замовником не передано майданчик Виконавцю для надання послуг на умовах, визначених Договором. Доказів іншого відповідачем-1 не надано.

Матеріалами справи також підтверджується, що 02.08.2023 відповідачем-1 засобами електронного зв`язку на електронну адресу позивача було надіслано лист №13.1-031-3674 від 02.08.2023 з проханням надати інформацію щодо мобілізації обладнання з капітального ремонту та персоналу на свердловину 1/21 Комишнянського ГКР та інформацію (дату) щодо готовності до проведення аудиту перед початком надання послуг за Договором на базі Виконавця.

Зі змісту листа позивача №03/08/23-2 від 03.08.2023 вбачається, що позивач повідомив відповідача-1 про здійснення підготовки до мобілізації та готовність до проведення аудиту в будь-яку дату, призначену відповідачем-1.

З наданих сторонами доказів вбачається, що аудит у відповідності до наданого листа №13.1-031-3674 від 02.08.2023 не був проведений відповідачем-1. Натомість, був здійснений аудит інформації, скан-копій технічної документації, за яким позивач направив відповідачу-1 скан-копії документів на обладнання.

Так, відповідач-1 у відзиві зазначає, що ним встановлено наявність близько 65% обладнання та інструментів від необхідного, яке передбачене у Додатках №18 та №19 до Договору. Паспорта на обладнання та інструменти оформлені із помилками та порушеннями правових стандартів, відсутні дозвільні документи на застосування та експлуатацію обладнання, машин та механізмів, не підтверджені можливості обладнання, оскільки відсутні будь-які інспекційні документи.

Разом з тим, судом встановлено, що вимоги до переліку та кількості документів, що надавалися позивачем відповідачу-1, в рамках аудиту інформації, скан-копій технічної документації, надано не було, порядок проведення даного виду аудиту Договором не встановлено, не створено комісію для проведення такого аудиту, а також не було складено акту перевірки за результатами проведення такого аудиту. Доказів іншого сторонами також не надано суду.

Як вбачається матеріалів справи, позивач листами вих. №30/08/23-1 від 30.08.2023 та Вих. № 18/09/23-1 від 18.09.2023 просив відповідача-1 про проведення аудиту обладнання відповідно до умов укладеного Договору, проте такий аудит Замовником проведений не був.

Крім іншого, матеріали справи також не місять жодних доказів того, що за період дії Договору відповідачем-1 висувалися претензії та/або будь-які інші повідомлення щодо порушення Виконавцем умов Договору.

За приписами п. 13.7. Договору факт порушення Виконавцем його має бути підтверджений одним з наступних документів: протоколом геолого-технічної наради; актом-приписом фахівців АТ «Укргазвидобування» або представником Замовника (Супервайзер), що здійснює виробничий контроль; відповідним актом або приписом контролюючих і наглядових органів; актом, складеним працівниками Замовника і/або працівниками інших осіб, залучених Замовником для надання відповідних послуг.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять жодного доказу фіксації факту порушення позивачем умов Договору.

Доводи відповідача-1, що порядок фіксації порушень умов Договору, передбачений п. 13.7., не поширюється на етап проведення мобілізації, не береться судом до уваги, оскільки умовами вказаного Договору не передбачено жодного винятку для застосування вищезгаданого порядку фіксації порушень на етапі здійснення мобілізації.

Суд зазначає, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 910/20306/17.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 року в справі № 910/16898/19.

З огляду на наведені вище обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність гарантійного випадку та відсутність порушення умов Договору з боку позивача, а відтак і відсутні підстави для виплати Банком-гарантом на користь відповідача-1 (Бенефіціара) Гарантійної суми в розмірі 4 570 193,41 грн. за Гарантією.

Крім того, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, наявні обґрунтовані припущення щодо свідомих дій з боку відповідача-1 з метою відтермінування надання послуг.

Зокрема, як позивачем та відповідачем -1 до заяв по суті додані копії Протоколу робочої зустрічі від 09.08.2023 та Протоколу робочої зустрічі від 15.09.2023. Зі змісту наданих сторонами доказів та наведених аргументів існують також обґрунтовані припущення, що посадова особа відповідача-1 діяла в інтересах конкурента позивача та зловживала своїми правами. Відповідач-1 не надав доказів на спростування.

Судом також встановлено, що не заперечується сторонами, 20.09.2023 АТ «КБ «ГЛОБУС» на користь Бенефіціара здійснив оплату гарантійного платежу за Банківською гарантією №33027 від 07.06.2023 року у розмірі 4 570 193,41 грн.

Зі змісту розділу 2.5. Договору виконання вбачається, що гарантія припиняється у разі:

закінчення строку дії гарантії, передбаченого п. 2.2. цього Договору;

своєчасно виконання у повному обсязі Принципалом своїх зобов`язань перед Бенефіціаром за Договором;

сплати банком-гарантом на користь Бенефіціара повного розміру Гарантійної суми;

відмови Бенефіціара від своїх прав за Гарантією шляхом повернення до Банку-гаранта оригіналу Гарантії або шляхом подання Банку-Гаранту письмового підтвердження або повідомлення про звільнення Банку-Гаранта від зобов`язань за Гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі:

1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку дії гарантії;

3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, згідно з пунктами 3, 5, 7 частини другої статті 16 ЦК України такими способами є припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України передбачено визнання наявності або відсутності прав; установлення, зміну чи припинення господарських правовідносин, як одні із способів захисту прав суб`єктів господарювання. Разом з тим, такі вимоги будуть належними способами захисту цивільних прав, якщо вони самостійно будуть призводити до поновлення порушених прав. У випадку, якщо такі вимоги є пов`язаними з іншим способом захисту цивільних прав, зокрема, вимогою про стягнення грошових коштів за зобов`язаннями, вони не можуть самостійно розглядатися в окремій справі та підлягають розгляду разом з вимогами, що забезпечують дійсне поновлення прав позивача.

Предметом позовних вимог у даній справі є вимога про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2023 Банком-гарантом сплачено на користь Бенефіціара Гарантійну суму згідно з вимогою за Гарантією.

Оскільки, Гарантія є виконаною Банком-гарантом фактом сплати гарантійного платежу та припинена відповідно до умов ч.1 ст. 568 Цивільного кодексу України, а отже у суду відсутні правові підстави визнавати гарантію такою, що не підлягає виконанню.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.01.2024.

Суддя Л. Г. Пукшин