cправа № 914/1370/22
1. Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу Колективного підприємства "Спец Енерго Сервіс" (далі - КП "Спец Енерго Сервіс") на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 у справі за позовом КП "Спец Енерго Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Феєрія Розваг" (далі - ТОВ "Феєрія Розваг"), ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні ТОВ "Феєрія Розваг": ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення; визнання незаконним та скасування реєстраційного запису, касаційну скаргу залишив без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін.
2. Не можу погодитися з ухваленим колегією суддів рішенням, виходячи з таких міркувань.
3. У цій справі КП "Спец Енерго Сервіс" звернулося з позовом до ТОВ "Феєрія Розваг" та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення; визнання незаконним та скасування реєстраційного запису.
4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Феєрія Розваг", будучи боржником позивача, не маючи наміру виконувати свої зобов`язання з оплати боргу, вчинило спірний правочин, зокрема, при виході учасника ( ОСОБА_1 ) зі складу учасників товариства (ТОВ "Феєрія Розваг") погодило передати майно товариства, в тому числі і нерухоме. КП "Спец Енерго Сервіс" вважало, що такий правочин вчинено для уникнення виконання зобов`язань, визначених судовими рішеннями, тому просило визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів ТОВ "Феєрія Розваг" про вихід ОСОБА_1 зі складу учасників з передачею останній майна, як підставу реєстрації права власності, та визнати незаконним і скасувати запис про право власності останньої на передане нерухоме майно.
5. Господарський суд Львівської області рішенням від 29.11.2022 позов задовольнив: визнав незаконним та скасував рішення загальних зборів ТОВ "Феєрія Розваг", оформлені протоколом №11 від 05.04.2021, та реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) №41479070 про право власності ОСОБА_1 на 66/100 частин майнового комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - майновий комплекс).
6. Рішення суду першої інстанції мотивовано, зокрема, тим, що:
- у період існування у боржника грошових зобов`язань перед кредитором, між ТОВ "Феєрія Розваг" та ОСОБА_1 уклали правочин, згідно з яким усе нерухоме та рухоме майно ТОВ "Феєрія Розваг" перейшло у власність ОСОБА_1 як отримання частки вартості свого вкладу при виході з товариства;
- ОСОБА_1 будучи учасником ТОВ "Феєрія Розваг" з часткою у статутному капіталі 65,99% у грошовому еквіваленті 5 474 868,27 грн, повністю внесла свій внесок 26.03.2021 (за 10 днів до виходу), вийшла з ТОВ "Феєрія Розваг", отримавши при виході усе нерухоме майно товариства та рухоме, як компенсацію в рахунок належної їй частки в статутному капіталі;
- у матеріалах справи відсутні докази визначення частки ОСОБА_1 за ринковою вартістю станом на день подання заяви про вихід з товариства; станом на 20.07.2015 вартість нерухомого майна товариства майже у чотири рази більша, ніж розмір частки ОСОБА_1 ; в матеріалах справи відсутні докази визначення ринкової вартості рухомого майна, що належить товариству, станом на дату подання заяви про вихід, тощо;
- боржник вчинив ряд дій, що суперечать загальним засадам цивільного законодавства (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)), а саме: 1) ОСОБА_1 внесла повністю свою частку до статутного капіталу; 2) подала заяву про вихід з товариства; 3) подала до суду заяву про розстрочення рішення суду про стягнення боргу; 4) у день розстрочення рішення суду, загальні збори товариства прийняли рішення про вихід учасника з товариства разом з усім майном товариства, тощо; 5) здійснено державну реєстрацію права власності за учасником, який вийшов;
- правочин щодо передачі нерухомого та рухомого майна товариства його учаснику при виході спрямований на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог кредитора, вчинений з порушенням вимог п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.13 ЦК, тому позовні вимоги підлягають задоволенню; вчинений правочин є фраудаторним, оскільки вчинений боржником на шкоду кредитору;
- позивач не пропустив строк позовної давності на звернення з цим позовом до суду.
7. Західний апеляційний господарський суд постановою від 06.06.2023 рішення Господарського суду Львівської області від 29.11.2022 скасував та ухвалив нове - про відмову у позові, виходячи з такого:
- чинне законодавство не передбачає такого способу захисту майнових прав та права власності особи, яка не є учасником (засновником) господарського товариства, як визнання недійсними рішень загальних зборів про утворення товариства, зміну складу учасників товариства, тому заявлена КП "Спец Енерго Сервіс" вимога про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів ТОВ "Феєрія Розваг", оформленого протоколом №11 від 05.04.2021, не підлягає задоволенню;
- вимога про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису в Реєстрі є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, тому також не підлягає задоволенню;
- рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи не є правочинами у розумінні ст.202 ЦК; до цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за ст.216 ЦК;
- КП "Спец Енерго Сервіс", оскаржуючи рішення загальних зборів, фактично просило відновити попередній склад учасників ТОВ "Феєрія Розваг", що могло вплинути на корпоративні права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були залучені до участі у справі, що є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції;
- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залучені до участі у справі ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2023; заперечення позивача, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали можливість захистити свої права, оскільки ОСОБА_3 є директором товариства, не спростовує факт незалучення цих осіб до участі у справі з наділенням їх процесуальними правами та обов`язками.
8. 04.07.2023 КП "Спец Енерго Сервіс" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.06.2023, просило її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
9. КП "Спец Енерго Сервіс" посилалося на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та зокрема, зазначило:
- висновок суду апеляційної інстанції про неможливість захисту права власності позивача на підставі ст.386 ЦК зроблений без урахування фактичних обставин у справі, оскільки позивач не просив суд про захист права власності, а висловлював вимоги про захист як кредитора; суд помилково застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.03.2018 у справі №916/375/17;
- існує необхідність ухвалення висновку Верховного Суду щодо можливості визнання фраудаторними (вчиненими на шкоду кредитору) актів юридичної особи, зокрема, рішень загальних зборів ТОВ про передачу всього чи значної частини майна такої юридичної особи учаснику, яких виходить з товариства за наявності судових рішень про стягнення заборгованості з такої юридичної особи;
- суд апеляційної інстанції не надав жодного правового значення доводам позивача, щодо імперативних приписів статей 15 та 17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - Закон про державну реєстрацію) щодо необхідної наявності нотаріально посвідченої заяви про вихід учасника з товариства.
10. Верховний Суд постановою від 19.10.2023 у задоволенні касаційної скарги відмовив, постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін, виходячи з такого:
- рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів, засновників) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин; цей підхід є загальним стосовно рішень органів управління юридичної особи;
- спірне у цій справі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Феєрія Розваг" за своєю правовою природою не є правочином у розумінні ст.202 ЦК та до цього рішення не підлягають застосуванню положення, які визначають підстави та правові наслідки недійсності правочину;
- скаржник посилається на те, що рішення загальних зборів про вихід учасника з товариства та передачу йому при виході майна товариства, є правочином, про що Верховний Суд має сформувати відповідний висновок, однак такі посилання є безпідставними, оскільки висновок Верховного Суду щодо правової природи рішення загальних зборів учасників господарського товариства вже є сформованим та є сталим;
- позов у цій справі про визнання незаконними та скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ "Феєрія Розваг" був заявлений особою, яка не є учасником зазначеного товариства, та фактично поданий на захист майнових прав позивача;
- суд апеляційної правильно зазначив, що чинне законодавство не передбачає такого способу захисту майнових прав та права власності особи, яка не є учасником (засновником) господарського товариства, як визнання недійсними рішень загальних зборів про вихід особи зі складу учасників товариства, передачу їй майна товариства пропорційно її частки у статутному капіталі товариства, про зміну складу учасників товариства;
- Верховний Суд не бере до уваги доводи позивача про неправильне застосування судом апеляційної інстанції статей 15 ,17 Закону про державну реєстрацію та статей 19, 24 Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки в обґрунтування цих доводів позивач не навів жодну підставу касаційного оскарження судових рішень та наведені норми права не були визначені позивачем правовою підставою позовних вимог та підставою порушення його прав та / або інтересів.
11. Не можу погодитися з цими висновками з огляду на таке.
Щодо того, чи може рішення загальних зборів товариства мати ознаки правочину
12. Як Верховний Суд у постанові від 19.10.2023, так і суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказали, що спірне рішення загальних зборів учасників ТОВ "Феєрія Розваг" за своєю правовою природою не є правочином у розумінні ст.202 ЦК та до цього рішення не підлягають застосуванню положення, які визначають підстави та правові наслідки недійсності правочину, а отже не може бути визнано фраудаторним.
13. Дійсно, усталеними є правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких за загальним правилом рішення органів управління юридичної особи, зокрема й загальних зборів не є правочинами.
14. Втім, це не виключає, що у певних випадках таке рішення може мати ознаки одностороннього правочину, який, в свою чергу, може бути визнаний фраудаторним.
15. Так, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК).
16. Якщо внаслідок ухваленого загальними зборами рішення відбуваються зміни у майні товариства, зокрема якщо таке рішення призводить до відчуження майна товариства, його переходу у власність інших осіб і при цьому жодних інших правочинів не вчиняється, то саме таке рішення слід вважати правочином.
17. Точка зору про те, що рішення загальних зборів може мати ознаки правочину, неодноразово висловлювалася багатьма науковцями, тобто підтримується у правовій доктрині, хоча вцілому питання щодо правової природи рішення загальних зборів є дискусійним протягом тривалого часу як в Україні, так і за кордоном (див. ОСОБА_4 . Оскарження рішення загальних зборів корпорації: поточний стан та перспективи правового регулювання//Юридичний науковий електронний журнал, 2022, №6, с. 138 - 145).
19. У ст. 24 Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлений порядок розрахунків з учасником який вийшов.
- не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку; вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань";
- товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки; статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати;
- вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника;
- за погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна.
20. Отже, у разі виходу учасника у товариства виникає обов`язок виплати вартості його частки у грошовій формі. Лише внаслідок ухвалення рішення загальних зборів цей обов`язок змінюється на обов`язок передати у власність учасника майно. Отже, саме це рішення й можна вважати одностороннім правочином, внаслідок якого відчужується (переходить у власність учасника який вибув) майно товариства, тобто грошове зобов`язання перед учасником зі сплати вартості частки за рішенням самого товариства та згодою учасника, що вийшов, замінюється на зобов`язання передати майно у власність. Жодних інших правочинів товариство для переходу права власності на майно до учасника не вчиняє.
22. Отже, вважаю, що у цій справі колегія суддів дійшла помилкового висновку про те, що рішення загальних зборів ТОВ "Феєрія Розваг", оформлені протоколом №11 від 05.04.2021, внаслідок ухвалення якого нерухоме майно товариства перейшло у власність ОСОБА_1 , не є правочином.
23. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
24. Згідно із частинами 2, 3 ст.13 ЦК при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
25. Зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1-3, 5 ст.203 ЦК).
26. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК (ч.1 ст.215 ЦК).
27. Положення ст.215 ЦК передбачають необхідність додержання встановлених вимог саме в момент вчинення певного правочину.
28. Як встановили суди попередніх інстанцій, за результатами розгляду справи №914/2349/20 Господарський суд Львівської області стягнув з ТОВ "Феєрія розваг" на користь КП "Спец Енерго Сервіс" 329 459,84 грн основного боргу, 11 068,02 грн пені, 14 054,48 грн 15% річних, 1 213,87 грн інфляційних втрат та 5 336,94 грн судового збору, а 17.03.2021 видав наказ на примусове виконання цього рішення.
29. Ухвалою від 05.04.2021 у справі №914/2349/20 Господарський суд Львівської області частково задовольнив заяву ТОВ "Феєрія розваг" про розстрочку виконання рішення суду.
30. В той самий день (05.04.2021) загальні збори ТОВ "Феєрія розваг" протоколом №11 погодили вихід ОСОБА_1 зі складу учасників товариства та передали їй при виході належне ТОВ "Феєрія розваг" нерухоме та рухоме майно. Передача майна оформлена актом приймання-передачі нерухомого майна від 05.04.2021, а 09.04.2021 відбулася реєстрація права приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на 66/100 майнового комплексу.
31. Приватний виконавець в процесі виконання рішення Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі №914/2349/20 встановив відсутність майна боржника, на яке можна звернути стягнення, крім незавершеного будівництва готельно-розважального комплексу.
32. Отже, результатом ухваленого рішення загальних зборів стало відчуження майна товариства (ТОВ "Феєрія розваг") на користь ОСОБА_1 для уникнення виконання рішення суду про стягнення заборгованості.
33. Дійсно, будь-який учасник товариства має право на вихід зі складу учасників і на проведення розрахунків з ним. Учасник може претендувати на виділ йому майна товариства, замість отримання вартості частки (грошових коштів). Втім, таке рішення (передача учаснику, який вийшов з товариства у власність нерухомого майна ухвалюється самим товариством і є одностороннім правочином, адже саме внаслідок цього рішення учасник, який вийшов отримує право власності на майно).
34. У ЦК немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
35. Частиною 3 ст.13 ЦК визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
37. Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.
38. Формулювання "зловживання правом" передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.
39. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло".
40. Метою доброчесного боржника повинне бути добросовісне виконання всіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надання своєчасного та справедливого задоволення (сатисфакції) прав і правомірних інтересів кредитора.
42. Фраудаторним може виявитися будь-який правочин (договір), укладений між учасниками цивільних відносин, який не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що визначені ст.203 ЦК, зокрема: зміст правочину суперечить ЦК, актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (власність використовується на шкоду іншим); волевиявлення боржника як учасника правочину є неправомірним, внутрішня воля націлена на обман, "на зло" іншій особі (кредитору); правочин не є реальним, не має економічної мети, правові наслідки є зловживанням правами та викликають порушення прав кредиторів.
44. У постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі №908/3468/13 зазначено, що наразі вже сформована усталена судова практика про можливість оскарження (фраудаторного) правочину особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує такий правочин, якщо вона доведе, що особа, яка уклала договір та відчужила за ним майно, свідомо погіршила свій майновий стан, з метою уникнення відповідальності перед кредитором.
45. У постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №922/1903/18 зазначено, що боржник, який вчиняє дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики, діє очевидно недобросовісно і зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.
46. При цьому суди мають першочергово встановлювати поведінку осіб (особи) при вчинення певної дії (правочину), чи не спрямована вона на уникнення відповідальності перед кредитором.
47. На мою думку, правильними є доводи скаржника про те, що дії ТОВ "Феєрія Розваг" та ОСОБА_1 (яка мала частку 65,99%, а отже й контроль над товариством) мали єдину мету, спрямовану на перехід права власності на майно ТОВ "Феєрія Розваг" до ОСОБА_1 та відповідно унеможливлення звернення стягнення на таке майно за судовим рішенням про стягнення; такі дії свідчать про наявність умислу на порушення основних засад цивільного судочинства.
48. З огляду на наведене, вважаю, що Верховний Суд у справі №914/1370/22 повинен був касаційну скаргу КП "Спец Енерго Сервіс" задовольнити, постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Львівської області від 29.11.2022.
Окрему думку складено відповідно до ч.3 ст.34 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя О. Кібенко