РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2023Справа № 910/12114/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук K.M., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (вул. Туполева, 5-а, м. Київ, 04128)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Гузара Любомира буд.44, м. Київ, 03065)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (04073, місто Київ, провулок Куренівський, будинок 19/5)

про стягнення 822 360,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Погребний Є.Л.

від відповідача: Колток О.М.

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 822 360,00 грн. безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт безпідставного отримання відповідачем як бенефіціаром за Банківською гарантією № 28954 від 27.09.2022 року грошових коштів в сумі 822 360,00 грн., сплачених за вимогою останнього гарантом -Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус", за відсутності настання гарантійного випадку (порушення позивачем зобов`язання, забезпеченого гарантією), у зв`язку з чим грошові кошти у вказаній сумі набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню згідно статті 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року за результатами розгляду позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12114/23, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі частини 3 статті 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 27.09.2023 року та залучено за ініціативою суду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус".

Поряд із тим, до початку судового засідання через канцелярію суду 14.09.2023 року від уповноваженого представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №ТОВ ВИХ-23-12562 від 11.09.2023 року з доказами направлення на адресу іншої сторони, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та посилається на неналежне виконання позивачем умов Договору в частині дотримання строків поставки товару за видатковими накладними №РН-0000009 від 06.02.2023, №РН-0000011 від 20.02.2023, №РН-0000012 від 20.02.2023 та №РН-0000006 від 03.02.2023, датою поставки товару за якими є дата підписання відповідачем актів приймання товарів за якістю та кількістю, а саме: №08 від 08.02.2023, №5-1000 від 20.02.2023 та №831 від 06.02.2023.

Таким чином відповідач зазначає про неналежне виконання позивачем умов Договору, що свідчить про настання гарантійного випадку, правомірність отримання відповідачем від АТ КБ «Глобус» гарантійної суми у розмірі 822 360,00 грн., а також про відсутність підстав для повернення відповідачем забезпечення виконання договору банку-гаранту. Відзив судом долучений до матеріалів справи.

В свою чергу, від уповноваженого представника позивача через канцелярію суду 21.09.2023 року надійшла відповідь на відзив №478Є-09 від 18.09.2023 року з доказами направлення іншій стороні, в якій позивач проти доводів відповідача щодо порушення строків поставки товару заперечує, зазначаючи про те, що відповідач прийняв товар за актами приймання товарів за якістю та кількістю без будь-яких зауважень щодо строків поставки, про що зроблена відмітка у пунктах 15 актів приймання товарів за кількістю та якістю.

Крім того, позивач зазначає про те, що обов`язок відповідача повернути забезпечення договору виникає з моменту повного виконання позивачем Договору та останньої оплати відповідачем товару. Відповідь на відзив судом долучена до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 року у зв`язку з неявкою третьої особи та ненаданням останнім пояснень щодо суті спору, а також для отримання заперечень на відповідь на відзив відповідача, відкладено підготовче засідання на 19.10.2023 року.

Судом доведено до відома сторін, що через канцелярію суду 28.09.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив №ТОВ ВИХ-23-13396 від 25.09.2023 року, відповідно до яких останній зазначає про безпідставність доводів позивача про необхідність підтвердження відповідачем перед банком невиконання/неналежного виконання зобов`язань за Договором, а також про необґрунтованість доводів позивача щодо ненастання гарантійного випадку. Відповідач також зазначає про неможливість стягнення на користь позивача грошових коштів у сумі 822 360,00 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки такі кошти були перераховані АТ «КБ «Глобус» на користь відповідача на виконання умов Договору про надання гарантії. Заперечення судом долучені до матеріалів справи.

Також через канцелярію суду 10.10.2023 року від позивача надійшли заперечення №515С-10 від 04.10.2023 року, за змістом яких позивач зазначає про належність виконання умов Договору та про недоведеність відповідачем факту настання гарантійного випадку, а також про наявність підстав для повернення відповідачем забезпечення за Договором на підставі пункту 7.17 Договору та статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі». Заперечення судом долучені до матеріалів справи.

Окрім того, від уповноваженого представника АТ «Комерційний банк «Глобус» через систему «Електронний суд» 12.10.2023 року надійшли пояснення щодо позову та 13.10.2023 року додаткові пояснення у справі, відповідно до яких Банк зазначає про здійснення ним 17.07.2023 року сплати гарантійного платежу на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у сумі 822 360,00 грн. на виконання зобов`язань за Банківською гарантією №28954 від 27.09.2022 року, а також про відсутність правових підстав для відмови відповідачу у здійсненні такої виплати гарантійного платежу. При цьому Банк підтверджує, що позивачем були понесені витрати у сумі 822 360,00 грн. у зв`язку з компенсацією останнім сплаченої банком на користь відповідача суми гарантії. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/12114/23 та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.11.2023 року.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 23.11.2023 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву на 30.11.2023 року.

Будь - яких інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від учасників судового процесу станом на 30.11.2023 року до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У судові засідання з розгляду справи по суті 23.11.2023 року та 30.11.2223 року з`явилися уповноважені представники позивача та відповідача.

Уповноважений представник третьої особи в судові засідання з розгляду справи по суті 23.11.2023 року та 30.11.2023 року не з`явився.

Про дату, час та місце судових засідань з розгляду справи по суті 23.11.2023 року та 30.11.2023 року третя особа повідомлена належним чином в електронному кабінеті та засобами електронного зв`язку, зокрема, шляхом надсилання судом на електронну адресу останнього, зазначену в матеріалах справи, а саме: , копій ухвал суду від 19.10.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті та від 23.11.2023 року про оголошення перерви в судовому засіданні, факт отримання яких 23.10.2023 року, 24.10.2023 року та 27.11.2023 року підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа до електронного кабінету та до електронної скриньки.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, оскільки третя особа не скористалась наданими їй процесуальними правами, зокрема, третьою особою не забезпечено участі свого представника в судових засіданнях з розгляду справи по суті та за відсутності відповідних клопотань про відкладення розгляду справи, суд здійснював розгляд справи по суті в судових засіданнях 23.11.2023 року та 30.11.2023 року виключно за наявними матеріалами та за відсутності уповноваженого представника АТ «КБ «Глобус».

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 23.11.2023 року та 30.11.2023 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 23.11.2023 року та 30.11.2023 року проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Згідно з ч.ч. 1, 4 статті 10 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу в порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, зокрема, оголошення про проведення відкритих торгів, тендерну документацію та проект договору про закупівлю не пізніше ніж за 15 днів до кінцевого строку подання тендерних пропозицій, якщо вартість закупівлі не перевищує межі, встановлені у частині третій цієї статті, та не пізніше 30 днів у разі перевищення таких меж.

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» переможець процедури закупівлі - учасник, тендерна пропозиція якого відповідає всім критеріям та умовам, що визначені у тендерній документації, і визнана найбільш економічно вигідною, та якому замовник повідомив про намір укласти договір, або учасник, якому замовник повідомив про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «По публічні закупівлі» рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

За приписами частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Як встановлено судом за матеріалами справи, за результатами проведення процедури закупівлі товарів (ідентифікатор закупівлі: UA-2022-07-19-000857-а) 06 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (позивач у справі, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (відповідач у справі, покупець за договором) було укладено Договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №460006604 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (Блоки очищення газу DN50) код згідно ЄЗС ДК-021:2015 - 42510000-4 (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Розділами 1 - 14 Договору сторони узгодили предмет договору, якість та комплектність товару, ціну договору та порядок розрахунків, умови поставки, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, форс-мажорні обставини та порядок вирішення спорів, гарантійні зобов`язання, термін дії договору тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Як визначено пунктом 9.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 29.11.2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Вказаний Договір підписаний представниками постачальника і покупця та скріплений печатками сторін.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який регулюється нормами §3 глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Як визначено умовами пункту 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.

Сторонами було узгоджено та підписано Специфікацію до Договору, копія якої наявна в матеріалах справи, згідно умов якої постачанню підлягають Блоки підготовки газу у кількості 21 комплекту згідно переліку, наведеному у пунктах 1-21 Специфікації, на загальну суму 16 447 200,00 грн.

За змістом пунктів 1-21 вказаної Специфікації сторони також погодили ціну за одиницю товару, адресу місця поставки товару та строк поставки товару, який становив 120, 150, 180 календарних днів з дати укладання Договору.

В подальшому Додатковою угодою №1 від 27.01.2023 року до Договору сторонами було викладено Додаток №1 «Специфікацію» в новій редакції, відповідно до якої було внесено зміни щодо місця поставки товару, визначеного у пунктах 5, 9, 15 Специфікації. Інші умови Специфікації залишено без змін.

Відповідно до пункту 5.1 Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Згідно з пунктом 5.3 Договору поставка Товарів здійснюється на умовах DDP «Поставка зі сплатою мита» (місце поставки згідно Специфікації), Інкотермс (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року), з урахуванням умов пункту 5.1. цього Договору.

Пунктами 5.6, 5.7 Договору визначено, що право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в дату прийняття Товарів Покупцем за видатковою накладною. Приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутності у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів. Такі претензії можуть бути заявлені Покупцем Постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним законодавством України.

За умовами пункту 5.8. Договору датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13 цього Договору та передача Постачальником Покупцю в повному обсязі наведених у пунктах 5.8.1 - 5.8.16 Договору документів (видаткової накладної, документу про підтвердження якості Товарів на кожну одиницю (або партію) Товару, документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на Товар, товарно-транспортної накладної, рахунку-фактури тощо).

Згідно положень пункту 5.13 Договору приймання Товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі Акту приймання Товарів за кількістю та якістю.

Приймання Покупцем розпочинається з перевірки якості та кількості поставленого Товару вимогам цього Договору та положенням Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості № п-6, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 та Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості № п-7, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966, що застосовуються до правовідносин Сторін за цим Договором в тій частині, що не суперечать умовам, встановленим цим Договором (пункт 5.13.1 Договору).

Покупець в односторонньому порядку підписує Акт приймання Товарів за кількістю та якістю у порядку, передбаченому цим Договором. У випадку участі Постачальника у приймання Товарів за кількістю та якістю, відповідний акт відписується обома Сторонами цього Договору (пункт 5.13.2 Договору).

Докази того, що сторони узгодили інші умови поставки товару за Договором,в тому числі в частині строку та порядку прийняття товару за кількістю та якістю в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, з урахуванням положень укладеного між сторонами Договору, документом, який підтверджує факт виконання позивачем зобов`язання з поставки товару відповідачу є накладна та акт приймання товару за кількістю та якістю.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна Договору становить 16 447 200,00 грн., в тому числі ПДВ - 2 741 200,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 4.2 Договору Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих Товарів не раніше 20-ти та не пізніше 30-ти календарних днів з дати поставки.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати поставленого за Договором товару матеріали справи не містять.

За матеріалами справи судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору позивачем було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», а відповідачем прийнято передбачений Договором товар на загальну суму 16 447 200,00 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін видатковими накладними, а саме: РН-0000003 від 26.01.2023 року на суму 873 544,80 грн., РН-0000004 від 01.02.2023 року на суму 781 275,60 грн., РН-0000006 від 03.02.2023 року на суму 812 145,60 грн., РН-0000007 від 03.02.2023 року на суму 793 290,00 грн., РН-0000009 від 06.02.2023 року на суму 798 092,40 грн., РН-0000011 від 20.02.2023 року на суму 847 456,80 грн., РН-0000012 від 20.02.2023 року на суму 1 718 612,40 грн., РН-0000013 від 28.02.2023 року на суму 3 315 768,00 грн., РН-0000014 від 02.03.2023 року на суму 1 651 868,40 грн., РН-0000015 від 02.03.2023 року на суму 793 290,00 грн., РН-0000016 від 20.03.2023 року на суму 797 935,20 грн., РН-0000017 від 20.03.2023 року на суму 786 740,40 грн., РН-0000018 від 21.03.2023 року на суму 1 658 992,80 грн., РН-0000019 від 29.03.2023 року на суму 818 187,60 грн., копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому, згідно з пунктом 13.1 Договору сторони домовилися про те, що з метою виконання умов Договору будуть здійснювати обмін документами, як електронними документами у розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі - Електронні документи). Під «обміном електронними документами» сторони розуміють їх створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, підписання, використання тощо за допомогою Системи електронного документообігу, що визначена у пункті 13.6. Договору.

Судом встановлено, що факт отримання товару відповідачем підтверджується електронними підписами на видаткових накладних представників постачальника ТОВ «Теплоенергокомплект» та покупця - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

В свою чергу, здійснення позивачем поставки товарів у повному обсязі на загальну суму 16 447 200,00 грн. згідно вищенаведених видаткових накладних відповідач визнає та не заперечує.

Окрім того, за фактом поставки товару та його отримання покупцем згідно видаткових накладних, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у порядку, передбаченому пунктом 5.13 Договору, було складено та підписано в односторонньому порядку Акти приймання товарів за кількістю та якістю, а саме: №8 від 08.02.2023 (ВН №РН-0000009 від 06.02.2023), №13 від 24.03.2023 (ВН №РН-0000018 від 21.03.2023), №5-1000 від 20.02.2023 (ВН №РН-0000011, №РН-0000012), №948 від 30.03.2023 (ВН №РН-0000019 від 29.03.2023), №916 від 03.03.2023 (ВН №РН-0000014 від 02.03.2023), №831 від 06.02.2023 (ВН №РН-0000006 від 03.02.2023), №16 від 21.03.2023 (ВН №РН-0000017 від 20.03.2023), №3 від 02.03.2023 (ТТН 03-03/23 від 02.03.2023), №2 від 20.03.2023 (ВН №РН-0000016 від 20.03.2023), №2 від 20.02.2023 (ВН №РН-0000007 від 03.02.2023),№01-002 від 06.02.2023 (ТТН 0000129 від 31.01.2023), №01-001/1 від 06.02.2023 (ТТН 0000128 від 25.01.2023),№1 від 02.03.2023 (ВН №РН-0000013 від 28.02.2023), копії яких наявні в матеріалах справи.

Зі змісту зазначених Актів приймання товарів вбачається, що поставлений позивачем товар на суму 16 447 200,00 грн. пройшов вхідний контроль з боку покупця щодо якості та кількості, поставлені товарно-матеріальні цінності відповідають умовам договору закупівлі та підлягають оприбуткуванню на склад покупця. Окрім того, у пункті 15 кожного з актів міститься відмітка відповідача про те, що строк поставки ТМЦ відповідає умовам Договору.

В свою чергу, заперечень щодо факту поставки товару на загальну суму 16 447 200,00 грн. за вказаними актами приймання товару за кількістю та якістю відповідачем суду не надано.

Доказів пред`явлення претензій щодо якості поставленого товару у відповідності до умов Договору, а також наявності письмових претензій та/або письмових повідомлень щодо невідповідності фактично поставленого товару вимогам національних стандартів/технічним умовам, технічній та/або іншій документації, наявності дефектів товару або пошкодження пакування, а також складання актів про виявлені недоліки від позивача до суду не надходило.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідності до укладеного між сторонами Договору позивачем у повному обсязі виконані прийняті на себе зобов`язання з передачі товару відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», а відповідачем, у свою чергу, прийнято товар без будь - яких зауважень щодо його якості та кількості.

В свою чергу судом встановлено, що відповідач здійснив повну оплату поставленого згідно Договору товару у сумі 16 447 200,00 грн. на рахунок позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій, а саме: № 135110 від 27.04.2023 на суму 818 187,60 грн., № 133966 від 26.04.2023 на суму 1 658 992,80 грн., № 133965 від 26.04.2023 на суму 786 740,40 грн., № 133964 від 26.04.2023 на суму 797 935,20 грн., № 127405 від 30.03.2023 на суму 1 651 868,40 грн., № 127404 від 30.03.2023 на суму 793 290,00 грн., № 126545 від 30.03.2023 на суму 3 315 768,00 грн., № 125461 від 23.03.2023 на суму 847 456,80 грн., № 124474 від 21.03.2023 на суму 1 718 612,40 грн., № 123802 від 17.03.2023 на суму 798 092,40 грн., № 122373 від 13.03.2023 на суму 793 290,00 грн., № 118888 від 01.03.2023 на суму 812 145,60 грн., № 118887 від 01.03.2023 на суму 781 275,60 грн., № 118886 від 01.03.2023 на суму 873 544,80 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується повне виконання сторонами зобов`язань за Договором, зокрема, здійснення позивачем поставки товарів у повному обсязі, а також прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, його повна оплата.

Крім того, відповідно до даних веб-порталу Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-07-19-000857-a, статус відкритих торгів значиться як завершений, з відповідним опублікуванням Звіту про виконання договору про закупівлю UА-2022-07-19-000857-а від 12.05.2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи, що також свідчить про повне виконання сторонами умов укладеного Договору закупівлі.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право зазначити в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі та в тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

У разі якщо замовник вимагає надання забезпечення тендерної пропозиції/ пропозиції, у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі повинні бути зазначені умови його надання, зокрема, розмір, строк дії та застереження щодо випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції не повертається учаснику. У такому разі учасник під час подання тендерної пропозиції/пропозиції одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

З урахуванням наведених положень Закону, відповідачем в оголошенні про проведення публічної закупівлі UА-2022-07-19-000857-а та в оприлюдненій на порталі Прозоро тендерній документації для даної процедури закупівлі зазначено вимоги щодо надання учасником закупівлі банківської гарантії виконання договору.

Окрім того, пунктом 7.13 Договору передбачено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі/оголошення про проведення спрощеної закупівлі по предмету закупівлі Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (Блоки очищення газу DN50) згідно оголошення про проведення процедури закупівлі UА-2022-07-19-000857-а, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 19 липня 2022 року, Постачальник зобов`язався надати Покупцю не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - Гарантія) на суму 822 360,00 грн., що становить 5 % ціни цього Договору.

В свою чергу судом за матеріалами справи встановлено, що в забезпечення виконання Договору про закупівлю товарів, що укладається в межах процедури закупівлі UА-2022-07-19-000857-а, 27 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (позивач, принципал за договором) та Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» (третя особа, банк-гарант за договором) укладено Договір про надання гарантії (гарантія виконання) №28954/ЮГ-22 (далі - Договір гарантії), відповідно до умов пункту 1.1 якого даний договір регулює правовідносини сторін щодо надання Банком-Гарантом гарантії виконання договору з метою забезпечення належного виконання Принципалом умов Договору, що укладається за результатами процедури закупівлі «Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (Блоки очищення газу 01450)» Єдиний закупівельний словник ДК-021.2015. 42510000-4 - Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої, згідно оголошення про заплановану закупівлю № UА-2022-07-19- 000857-а, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу, що проводилась Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», в подальшому іменований «Бенефіціар» (надалі - основне зобов`язання).

Відповідно до пункту 1.2 Договору гарантії гарантійним випадком є невиконання/ неналежне виконання Принципалом перед Бенефіціаром Основного зобов`язання, а саме: невиконання та/або неналежного виконання Принципалом взятих на себе договірних зобов`язань згідно Договору про закупівлю послуг: «Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (Блоки очищення газу DN50)» Єдиний закупівельний словник ДК 021-2015: 42510000-4 - Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої, відповідно до Основного зобов`язання.

Пунктом 1.3 Договору гарантії передбачено, що надана в межах цього Договору Гарантія є безумовною, безвідкличною та надається у вигляді електронного документа, підписаного КЕП (Кваліфікований електронний підпис) з накладеною кваліфікованою електронною печаткою Банка-Гаранта через програмний комплекс «М.E.doc», яким накладено КЕП.

Сума і валюта Гарантії - 822 360,00 грн. (пункт 2.1 Договору гарантії).

Строк дії Гарантії - з 27.09.2022 року по 31.12.2023 року включно (пункт 2.2 Договору гарантії).

Відповідно до умов Банківської Гарантії №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року, виданої на підставі Договору гарантії, Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Глобус» (Гарант») надає Бенефіціару (ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») безвідкличну та безумовну гарантію (надалі - Гарантія), та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару повну суму Банківської гарантії в розмірі 822 360,00 грн. (надалі - сума гарантії) протягом 5 банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги Бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка Бенефіціара (якщо передбачена) та/або електронного SWIFT-повідомлення через Банк Бенефіціара, без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням Принципалом зобов`язань за Договором.

Строк дії Гарантії: до 31.12.2023 року включно.

Форма представлення вимоги: у паперовій формі рекомендованим листом або кур`єром та/або через ключованим SWIFT-повідомленням через Банк Бенефіціара на SWIFT Гаранта.

Повернення Принципалу цієї Банківської гарантії (її ануляція) відбувається шляхом надіслання Бенефіціаром на електронну та/або поштову адресу Гаранта (з дотриманням вимог законодавства щодо КЕП) та/або поштову адресу Принципала повідомлення про ануляцію цієї Банківської гарантії.

Вказана Гарантія надана в формі електронного документа та підписана шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи гаранта Мороз В.В. через програмний комплекс «М.E.doc», яким накладено КЕП.

Копія Банківської Гарантії №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року наявна в матеріалах справи.

Таким чином судом встановлено, що на виконання умов пункту 6 розділу VI тендерної документації та пункту 7.13. Договору позивачем в день укладення Договору була надана відповідачу безвідклична та безумовна Банківська Гарантії №28954/ЮГ-22 (забезпечення виконання договору), видана 27.09.2022 року Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Глобус» на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» як Бенефіціара.

Суд зазначає, що правовідносини, які виникли на підставі Банківської Гарантії №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року підпадають під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України, а також Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639, Уніфікованих правил міжнародної торгової палати для гарантій за першою вимогою 1992 року.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 року (далі - Положення).

Так, у пункті 9 частини 3 розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому, відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення Бенефіціара або банку Бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти Бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Статтею 564 Цивільного кодексу України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 569 Цивільного кодексу України Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Аналогічні положення містить пункт 3.3 Договору гарантії, згідно з яким у випадку здійснення Банком-Гарантом на користь Бенефіціара платежу за Гарантією (надалі - «Гарантійний платіж») Банк-Гарант протягом трьох робочих днів з дати здійснення Гарантійного платежу повідомляє Принципала про здійснення Гарантійного платежу, Принципал протягом десяти робочих днів з дати здійснення Гарантійного платежу відшкодовує Банку-Гаранту суму Гарантійного платежу на рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «КБ «Глобус», МФО 380526, ідентифікаційний код 35591059, та сплачує Банку-Гаранту проценти із розрахунку 35% річних.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 06.07.2023 року відповідач (Бенефіціар) звернувся до Банку-гаранта зі SWIFT-повідомленням (вимогою) про сплату гарантійного платежу за Банківською Гарантією №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року, що була надана на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в розмірі 822 360,00 грн., у зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов`язань за Договором закупівлі.

Листом №1-2370 від 06.07.2023 року Банк повідомив позивача про те, що на адресу Гаранта надійшла вимога від Бенефіціара про сплату коштів за Гарантією і така вимога представлена належним чином та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим просив перерахувати грошові кошти у сумі 822 360,00 грн. для відшкодування суми гарантійного платежу Банку-Гаранту (копія листа наявна в матеріалах справи).

Відповідно до платіжної інструкції №8630 від 17.07.2023 року ПАТ «Комерційний банк «Глобус» перерахував на користь відповідача 822 360,00 грн. на виконання вимоги останнього від 06.07.2023 року.

При цьому суд відзначає, що зважаючи на безумовність Банківської гарантії №28954/ЮГ-22, яка не вимагає від Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу та подавати будь-які підтверджувальні документи, які б свідчили про настання гарантійного випадку, у АТ «КБ «Глобус» були відсутні правові підстави для відмови відповідачу у здійсненні сплати гарантійного платежу.

Листом № 1-2433 від 18.07.2023 року Банк повідомив позивача про те, що 17.07.2023 року АТ «КБ «Глобус» здійснив виплату гарантійного платежу на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у розмірі 822 360,00 грн. на виконання зобов`язань за Банківською Гарантією №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року (копія листа наявна в матеріалах справи).

В свою чергу, на виконання вимог пункту 3.3 Договору гарантії 26.07.2023 року позивачем було здійснено компенсацію витрат АТ «КБ «Глобус» за Договором гарантії та Банківською Гарантією №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року в розмірі 822 360,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 358 від 26.07.2023 року, копія якою наявна в матеріалах справи.

Таким чином позивачем були понесені витрати у сумі 822 360,00 грн., пов`язані з виконанням ТОВ «Теплоенергокомплект» умов Договору гарантії щодо компенсації АТ «КБ «Глобус» сплаченої відповідачу гарантійної суми.

Разом з цим, пунктом 7.17 Договору встановлено, що забезпечення виконання Договору повертається у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі» (із змінами та доповненнями), за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом п`яти банківських днів з дня настання таких обставин.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно пункту 7.17.2 Договору повернення забезпечення виконання Договору, наданого у вигляді електронної банківської гарантії, здійснюється шляхом направлення відповідного SWIFT-пoвiдoмлeння через банк Бенефіціара на адресу банка-гаранта.

Пунктом 7.17.3. Договору встановлено, що моментом належного виконання зобов`язання Покупця щодо повернення оригіналу банківської гарантії є дата, зазначена на відповідному супровідному листі (повідомленні) Покупця.

Тобто, відповідно до положень пункту 7.17 Договору та статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» забезпечення виконання Договору повертається після виконання виконавцем всіх умов Договору закупівлі протягом п`яти банківських днів з дати повної оплати (остаточного розрахунку) за товар.

Таким чином, як зазначає позивач в позовній заяві, з урахуванням дати останнього платежу за Договором, здійсненого відповідачем 27.04.2023 року платіжною інструкцією № 135110 на суму 818 187,60 грн., а також повного виконання позивачем умов Договору в частині поставки товару на суму 16 447 200,00 грн., відповідач повинен був повернути АТ «КБ «Глобус» банківську гарантію до 04.05.2023 року.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Проте, як зазначено в позовній заяві та встановлено судом за матеріалами справи, в порушення умов пункту 7.17 Договору відповідач не здійснив повернення банківської гарантії банку у строк до 04.05.2023 року, натомість направив 06.07.2023 року вимогу до Гаранта щодо сплати повної суми банківської гарантії, не зважаючи на повне виконання позивачем зобов`язань за Договором щодо поставки товару.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з листом №285-07 від 07.07.2023 року, в якому просив замовника здійснити повернення банківської гарантії шляхом надсилання на адресу Гаранта повідомлення про анулювання гарантії у зв`язку з повним виконанням позивачем умов Договору.

У відповідь на вказаний лист відповідач листом №ВИХ-23-9709 від 18.07.2023 року повідомив позивача про те, що постачальником було порушено строки поставки товарів, у зв`язку з чим обов`язок повернення забезпечення виконання зобов`язання не настав через наявне порушення позивачем належного виконання Договору.

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, вказані доводи відповідача є безпідставними з огляду на те, що весь товар був прийнятий відповідачем на підставі актів приймання товару за кількістю та якістю без жодних зауважень щодо строку поставки. При цьому, як стверджує позивач, відповідач фактично підтвердив належне виконання позивачем умов Договору в частині строків поставки товару, про що свідчить відмітка відповідача у пунктах 15 кожного з акту приймання товару за кількістю та якістю про те, що строк поставки ТМЦ відповідає умовам договору.

За таких обставин позивач вважає, що оскільки зобов`язання за Договором були виконані ним належним чином (поставка товару здійснена в повному обсязі, товар прийнято відповідачем без будь-яких зауважень згідно з актами приймання товару, а також здійснено повну оплату товару), то гарантійний випадок не настав, у зв`язку з чим підстави для направлення відповідачем вимоги до Гаранта (АТ "КБ "Глобус") щодо сплати банківської гарантії у сумі 822 360,00 грн. були відсутні.

Таким чином, як зазначає позивач у позовній заяві, отримання відповідачем за банківською гарантією грошових коштів у сумі 822 360,00 грн., які в подальшому були відшкодовані Банку позивачем, є безпідставним збагаченням відповідача за рахунок позивача, у зв`язку з чим позивач на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у наведеній сумі у поданій суду позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №460006604 від 06.10.2022 року та Договору про надання гарантії №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 року та/або їх окремих положень суду також не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору про закупівлю товарів на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

Водночас, заперечуючи проти позову відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про порушення позивачем обумовленого Договором строку поставки частини товару, що в свою чергу свідчить як про настання гарантійного випадку (неналежне виконання боржником умов основного зобов`язання), так і про відсутність підстав для повернення відповідачем забезпечення виконання договору.

Так, відповідно до Специфікації в редакції Додаткової угоди №1 від 27.01.2023 року строк поставки товару становить:

- блоку підготовки газу типу Р8Н-ВГ-2-63-80/50-П/5 вартістю 665 077,00 грн. без ПДВ (п. 1 Специфікації) - 120 календарних днів з дати укладання Договору;

- блоку підготовки газу типу Р8Н-ВГ-2-63-80/50-П/5 вартістю 676 788,00 грн. без ПДВ (п. 9 Специфікації) - 120 календарних днів з дати укладання Договору;

- блоку підготовки газу типу Р8Н-ВГ-2-80-80/50-П/5 вартістю 706 214,00 грн. без ПДВ (п. 19 Специфікації) - 120 календарних днів з дати укладання Договору;

- блоку підготовки газу типу Р8Н-ВГ-2-80-80/50-П/5 вартістю 716 658,00 грн. без ПДВ (п. 20 Специфікації) - 120 календарних днів з дати укладання Договору.

Таким чином, останнім днем поставки вищезазначених товарів є 03.02.2023 року.

Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив поставку зазначеного товару наступним чином:

- згідно Акту приймання товарів за кількістю та якістю № 08 вартістю 665 077,00 без ПДВ (798 092,40 грн. з ПДВ) поставка здійснена 08.02.2023 року;

- згідно Акту приймання товарів за кількістю та якістю № 5-1000 вартістю 706 214,00 без ПДВ (847 456,80 грн. з ПДВ) поставка здійснена 20.02.2023 року;

- згідно Акту приймання товарів за кількістю та якістю № 5-1000 вартістю 716 658,00 грн. без ПДВ (859 989,60 грн. з ПДВ) поставка здійснена 20.02.2023 року;

- згідно Акту приймання товарів за кількістю та якістю № 831 вартістю 676 788 грн. без ПДВ (812 145,60 грн. з ПДВ) поставка здійснена 06.02.2023 року.

Тобто, враховуючи умови Договору та Специфікації, постачальником здійснено поставку вищенаведених товарів із простроченням.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що зазначення відповідачем у пунктах 15 спірних Актів приймання товару за кількістю та якістю про те, що «строк поставки ТМЦ відповідає умовам договору» свідчить про належне виконання постачальник умов Договору, оскільки відповідно до пункту 5.8 Договору датою поставки товару є дата підписання покупцем акта приймання товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13 Договору.

Згідно з пунктом 5.13 Договору приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі Акту приймання товарів за кількістю та якістю.

Отже, твердження позивача про те, що підписуючи акти відповідач визнав, що термін поставки товару не порушено, спростовується датою складання актів - після 03.02.2023 року, а також тим, що акт приймання товарів за кількістю та якістю фіксує факт приймання товарів належної якості та у визначеній Договором кількості, а не факт відсутності зауважень щодо строку поставки товару.

Таким чином, факт неналежного виконання позивачем умов Договору (з простроченням строку поставки) належним чином підтверджується матеріалами справи та позивачем не спростовано.

Разом з цим суд зазначає, що за загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Вказана правова позиція також закріплена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі № 910/2693/18.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто, за змістом вказаної норми Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачений момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, в той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 910/4460/19, від 14.01.2019 року у справі №910/3777/18.

Крім того, пунктом 7.17 Договору сторонами погоджено, що забезпечення виконання Договору повертається у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі», за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом п`яти банківських днів з дня настання таких обставин.

Відтак, здійснивши оцінку змісту укладеного між сторонами Договору суд дійшов висновку про те, що умови пункту 7.17 Договору також передбачають повернення відповідачем забезпечення виконання Договору після виконання позивачем укладеного між сторонами Договору у повному обсязі протягом п`яти банківських днів з граничної дати оплати, а також те, що підставою для неповернення забезпечення є саме невиконання позивачем умов Договору (не здійснення поставки товару), а не неналежне його виконання.

Судом встановлено за матеріалами справи та відповідачем не спростовано, що товар за Договором поставлений у повному обсязі, прийнятий та повністю сплачений останнім, що свідчить про виконання позивачем зобов`язання за Договором та прийняття такого виконання відповідачем.

Наведене свідчить про те, що з моменту повного виконання позивачем Договору та проведення остаточних розрахунків за товар у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання Договору, що не було виконано відповідачем в порушення вимог статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 7.17 Договору.

Приймаючи до уваги вищенаведене у сукупності та встановлені судом обставини повного виконання позивачем зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору Договором, суд доходить до висновку про наявність підстав для повернення замовником (відповідачем) забезпечення виконання Договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, не залежно від доводів відповідача про неналежне виконання позивачем умов Договору в частині строків поставки товару.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що 17.07.2023 року АТ "КБ "Глобус" було здійснено виплату за Банківською гарантією № 28954 від 27.09.2022 року на користь бенефіціара (ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») у розмірі 822 360,00 грн. платіжною інструкцією №8630 від 17.07.2023 року, а 26.07.2023 року позивачем перераховано (компенсовано) АТ "КБ "Глобус" грошові кошти у розмірі 822 360,00 грн. платіжною інструкцією №358 від 26.07.2023 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем було виконано усі умови Договору, зокрема, поставлено товар на суму 16 447 200,00 грн., хоча і з частковим порушенням строку поставки, а за умовами статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 7.17 Договору забезпечення виконання не повертається саме у випадку невиконання (а не неналежного виконання) умов Договору, суд відхиляє посилання відповідача на прострочення позивачем поставки частини товару як на підставу для утримання сплаченого Гарантом (АТ «КБ «Глобус») забезпечення у сумі 822 360,00 грн., яке в подальшому було компенсовано банку позивачем, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 822 360,00 грн. забезпечення виконання позивачем Договору.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що гарантія є окремим видом забезпечення виконання зобов`язань за Договором. Гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією. Основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

Суд зазначає, що в теорії цивільного права способи забезпечення виконання зобов`язань поділяються на акцесорні (додаткові) та неакцесорні.

За своєю природою акцесорний характер має неустойка, яка у всіх випадках є елементом забезпеченого зобов`язання. Тому недійсність основного зобов`язання завжди означає недійсність права на неустойку, що забезпечує його виконання.

В свою чергу, до неакцесорних способів забезпечення виконання зобов`язань належить банківська гарантія, оскільки передбачене нею зобов`язання гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання, на забезпечення виконання якого вона видана, навіть якщо в гарантії є посилання на це зобов`язання (стаття 370 ГК України).

При цьому, незважаючи на те, що загальною фактичною підставою виникнення права кредитора на отримання коштів як господарської санкції та за банківською гарантією є порушення боржником своїх зобов`язань, наявність забезпечення виконання основного зобов`язання банківською гарантією не звільняє принципала від обов`язку сплатити неустойку (пеню, штрафи), які передбачені Договором, у разі неналежного виконання основного зобов`язання.

Отже, неустойка і банківська гарантія є різними способами захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, різними засобами забезпечення виконання господарських зобов`язань. Зазначені способи мають різну правову природу і не є взаємовиключними. Сплата коштів кредитору гарантом і сплата штрафних санкцій боржником не належать до одного виду відповідальності та не є взаємовиключними або взаємопов`язаними.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі № 908/7/18.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушенням позивачем строку поставки частини товару відповідач листом №ТОВ ВИХ-23-9737 від 19.07.2023 року звернувся до ТОВ «Теплоенергокомплект» з претензією №4, відповідно до якої вимагав сплатити на користь покупця пеню у розмірі 32 135,80 грн. на підставі пункту 7.5 Договору, яка була залишена позивачем без задоволення.

Таким чином, не зважаючи на вищенаведений висновок суду щодо настання у відповідача обов`язку з повернення забезпечення виконання Договору (суми гарантії у розмірі 822 360,00 грн.), відповідач не позбавлений права та можливості стягнути з позивача передбачену Договором неустойку за порушення строків поставки товару, що призведе до захисту прав та законних інтересів відповідача.

Наразі, враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, суд погоджується з доводами позивача, що останній здійснив повне виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору Договором, проте з порушенням обумовлених строків, що свідчить саме про неналежне виконання та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 7.17 Договору у вигляді повернення покупцем (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 року у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Гузара Любомира буд.44, м. Київ, 03065, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (вул. Туполева, 5-а, м. Київ, 04128, ) 822 360 (вісімсот двадцять дві тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп. боргу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 335 (дванадцять тисяч триста тридцять п`ять) грн. 40 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 02 лютого 2024 року.

Суддя А.М. Селівон