ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. Справа№ 920/1114/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Верем`юк Д.А. (посвідчення адвоката № 5446/10 від 08.10.2015)

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Бова Д.В. (посвідчення адвоката № 6187/10 від 18.02.2021)

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області

на рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2022 (повний текст рішення складено 12.07.2022)

у справі № 920/1114/21 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом фізичної особи-підприємця Костюченка Ігоря Сергійовича

до 1) Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області

2) Комунального некомерційного підприємства "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_1

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртепло Суми"

3) державний реєстратор Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохін Сергій Вікторович

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, запису про державну реєстрацію права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Костюченко Ігор Сергійович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області та до Комунального некомерційного підприємства "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, запису про державну реєстрацію права власності та визнання права власності.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.07.2022 позовні вимоги задоволено:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60594262 від 27.09.2021, номер запису про право власності № 44163785, яке прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохіним Сергієм Вікторовичем, про державну реєстрацію права власності на котельню з конструктивними частинами: котел "СЕТ 800", котел "СЕТ 800", труба, що розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1.;

- визнано за фізичною особою-підприємцем Костюченком Ігорем Сергійовичем право власності на котел "СЕТ 800", призначений для теплопостачання, з порядковим номером 115; котел "СЕТ 800", призначений для теплопостачання, з порядковим номером 115; пульт управління; обшивка котла (змонтована на котлі) - 2 шт.; комплект кріплення обшивки - 2 шт.; фланці на подачі і зворотні патрубки котла - 2 шт.; вентилятор - 2 шт.; система аварійного охолодження - 2 шт.; хім-водоочистка; підживлюючий насос SAER M-97 - 2 шт.; циркуляційний насос - 2 шт.; лічильник води - 1 шт.; монометри - 11 шт.; група безпеки котла (взривні клапани) - 4 шт.; задвижка - 11 шт., що розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1;

- стягнуто з Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області на користь фізичної особи-підприємця Костюченка Ігоря Сергійовича відшкодування витрат зі сплаті судового збору в сумі 20 270 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Путивльська міська рада Конотопського району Сумської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2022 у справі № 920/1114/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача-1 зводяться до того, що суд першої інстанції:

- дійшов помилкових висновків про те, що у позивача виникло право власності на котли "СЕТ 800" та інше обладнання, згідно умов договорів купівлі-продажу: від 15.06.2020 № 1006, укладеного між третіми особами-1,-2; від 23.12.2020 № 1, укладеного між третьою особою-1 та позивачем;

- не вірно оцінив п. 10.8 договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.06.2015 № 39, укладеного між третьою особою-2 та відповідачем-2, за змістом пункту якого, у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійсненні третьою особою-2 за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю третьої особи-2, а невід`ємні поліпшення - власністю відповідача-2;

- неправомірно відхилив висновки судової будівельно-технічної експертизи: № 1862 від 21.01.2021, № 2701/2960 від 09.12.2021;

- не зазначив, яким актом цивільного законодавства суперечить прийняте спірне рішення про державну реєстрацію прав, що є підставою для визнання його незаконним і скасування;

- не врахував, що даний спір підлягає розгляду а порядку цивільного судочинства, оскільки: договір купівлі-продажу від 15.06.2020 № 1006 укладений саме між фізичною особою ОСОБА_1 (третьою особою-1) з третьою особою-2; договір купівлі-продажу № 1 від 23.12.2020 укладений між ФОП Пилєвим В.М. (третьою особою-1) та саме з фізичною особою Костюченко І.С. (позивачем).

Короткий зміст відзиву відповідача-2 на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Відповідач-2 повністю підтримує подану відповідачем-1 апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення вважає таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст письмових пояснень позивача на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів

У письмових поясненнях позивач наголошує на тому, що суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, що котли твердопаливні з додатковим устаткуванням до нього можуть бути переміщені в будь-яке приміщення для подальшої експлуатації, без їх знецінення або зміни їх призначення, а тому є обладнанням, тобто рухомими речами.

Враховуючи викладене, позивач вказує на те, що перехід права власності на котли твердопаливні з додатковим устаткуванням до них не потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Разом з тим, декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 23.09.2015, на яку посилається відповідач-1 також містить інформацію про те, що спірні котли потужність 800 КВт також є обладнанням (п. 14 декларації), а саме реконструкція будівлі котельні у 2015 році проведено без змін існуючого приміщення (п. 12 декларації).

За таких обставин, на переконання позивача нормативні, дозвільні документи свідчать про те, що приміщення котельні є окремим об`єктом нерухомого майна, а опалювальні котли встановлені в приміщенні котельні є обладнанням, тобто рухомим, і встановлення таких котлів не змінює характеристики самого об`єкта, як нерухомості і можуть бути встановлені в будь-якому іншому нежитловому приміщенні.

При цьому, позивач зауважує на тому, що в момент переходу права власності на котли твердопаливні з додатковим устаткуванням до них від третьої особи-2 до третьої особи-1, та від останньої до позивача спірні котли були від`єднанні від системи теплопостачання відповідача-2.

Підсумовуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідач-1 у незаконний спосіб, за допомогою державного реєстратора Анохіна С.В. (третьої особи-3) зареєстрував за собою права власності на опалювальні котли, які належать позивачу.

Короткий зміст письмових пояснень відповідача-1 на письмові пояснення позивача та узагальнення їх доводів

Відповідач-1 вважає непідтвердженими належним чином твердження позивача про те, що спірні котли на момент червня 2020 були відсутні у приміщенні котельні, оскільки акт приймання-передачі основних засобів від 11.06.2020, на який посилається позивач, у відповідачів-1,-2 відсутній.

Узагальнений виклад позицій третіх осіб по справі

Треті особи-1,-2,-3 не скористалися правом подати письмові пояснення на апеляційну скаргу, що в свою чергу, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 у справі № 920/1114/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 920/1114/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області на рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2022 у справі № 920/1114/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Шаптали Є.Ю., Тарасенко К.В.; призначено справу № 920/1114/21 до розгляду в судовому засіданні на 26.07.2023 в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідачів-1,-2.

26.07.2023 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 розгляд справи № 920/1114/21 призначено в судовому засіданні на 09.10.2023 в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідачів-1,-2.

09.10.2023 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 розгляд справи № 920/1114/21 призначено в судовому засіданні на 01.11.2023 в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідачів-1,-2.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 розгляд справи № 920/1114/21 відкладено на 13.12.2023.

В судове засідання, яке відбулося 13.12.2023, з`явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний суд" надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що наразі вирішується питання щодо представництва інтересів відповідача-1.

Представники третіх осіб-1,-2,-3 в судове засідання не з`явилися, про причину відсутності суду апеляційної інстанції не повідомили.

Розглянувши клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи та заслухавши думку з цього приводу представників позивача та відповідача-2, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача-1, оскільки його явка у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась.

Крім того, будь-яких інших належних доказів на які відповідач-1 посилається як на підставу для відкладення розгляду справи до вищевказаного клопотання не було ним надано.

Враховуючи те, що явка представників третіх осіб-1,-2,-3 судом апеляційної інстанції також обов`язковою не визнавалась, а також зважаючи на те що, про час та місце розгляду апеляційної скарги представники третіх осіб-1,-2,-3 повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного документа та про доставку електронного листа, а також поштове повідомлення про вручення поштового відправлення третій особі-3.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів визнала можливим здійснювати розгляд даної справи за відсутності представників третіх осіб-1,-2,-3.

В ході розгляду справи, до суду апеляційної інстанції надійшли наступні клопотання:

- клопотання відповідача-2 про зобов`язання позивача та/або третьої особи-2 надати суду для огляду оригінал акту приймання-передачі основних засобів від 11.06.2020 складеного до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна № 39 від 01.06.2015;

- клопотання відповідача-2 про витребування доказів, а саме наступних документів:

а) документи, які підтверджують набуття права власності та/або придбання третьою особою-2, в тому числі документи, що підтверджують транспортування при придбанні: - 2-х котлів "СЕТ 800", призначених для теплопостачання, що були встановлені та розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1 та які у майбутньому були відчужені третій особі-1;

б) документи, які підтверджують набуття права власності та/або придбання третьою особою-2, в тому числі документи, що підтверджують транспортування при придбанні: пульт управління; обшивка котла (змонтована на котлі) - 2 шт., комплект кріплення обшивки - 2 шт., фланці на подачі і зворотні патрубки котла - 2 шт., вентилятор - 2 шт., система аварійного охолодження - 2 шт., хім-водоочистка, підживлюючий насос SAER M-97 - 2 шт., циркуляційний насос - 2 шт., лічильник води - 1 шт., монометри - 11 шт., група безпеки котла (взривні клапани) - 4 шт., задвижка - 11 шт., що були встановлені та розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1 та які у майбутньому були відчужені третій особі-3;

в) копії податкових декларацій з податку на додану вартість, що включає додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, за період з січня 2015 року - по вересень 2015 року включно стосовно третьої особи-2, в яких відображені операції з придбання вищезазначених 2 котлів "СЕТ-800", призначених для теплопостачання, що були встановлені та розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1 та які у майбутньому були відчужені третій особі-3;

- клопотання відповідача-2 про долучення доказів, а саме нотаріально засвідчених заяв свідків;

- клопотання відповідача-2 про долучення нових доказів, а саме протоколу огляду нежитлового приміщення будівлі "Котельня" (літ. К), що знаходиться на території відповідача-2 за адресою: м. Путивль, вул. Глухівська, буд. 1 разом з додатком № 1 - фото таблиця;

- клопотання відповідача-1, яке викладене у його письмових пояснення про долучення у якості доказу диск із відеозаписом судового засідання у справі № 920/918/21;

- клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі, яке мотивано тим, що за договорами купівлі-продажу: від 15.06.2020 № 1006 та від 23.12.2020 № 1, майно було придбано саме позивачем та третьою особою-1, як фізичними особами.

Розглянувши вищевказані клопотання відповідачів-1,-2 та заслухавши в судовому засіданні думку представників позивача та відповідача-2, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення на стадії апеляційного розгляду даної справи, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, необхідна наявність таких критеріїв, як: "винятковість випадку", "причини, що об`єктивно не залежать від особи" та "наявність доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням. Близькою за змістом є правова позиція, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.

Суд касаційної інстанції також вказав, що відповідно до висновку щодо застування ст.ст. 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Колегія суддів констатує, що відповідачі-1,-2 у своїх клопотаннях не обґрунтували належним чином неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідачів-1,-2.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача-2 підтримали свою правову позицію щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 09.12.2020 № 33-МР "Про прийняття до комунальної власності Путивльської міської ради майна спільної власності", Путивльська центральна районна лікарня (відповідач-2) прийнята до комунальної власності Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області (відповідача-1) з назвою "Путивльська міська лікарня" без зміни коду ОКПО 01981460.

01.06.2015 між відповідачем-2 (орендодавець) та третьою особою-2, яка не заявляє вимог на предмет спору - Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртепло Суми" (орендар) був укладений договір № 39 оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення - котельні, площею 110 м.кв. яке розміщене за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Глухівська (кол. Куйбишева), буд. 1. Вказане приміщення було передано в оренду з метою встановлення котельного обладнання, що працюватиме на твердих видах палива згідно акту прийняття - передачі основних засобів.

01.06.2015 третя особа-2 встановила у приміщенні, яке орендувала, два котли стальні водогрійні, призначені для опалення та гарячого водопостачання марки СЕТ 800 з додатковим устаткуванням. Вказані котли перебували на балансі третьої особи-2.

05.04.2018 між третьою особою-2 та відповідачем-2 було укладено додаткову угоду до договору оренди майна № 39 від 01.06.2015, в якій сторони визначили, що п. 10.1 договору викладено у наступній редакції: цей договір діє з 01.05.2018 до 31.03.2021.

З 01.06.2015 - по 11.06.2020 між третьою особою-2 та відповідачем-2 укладалися договори про постачання теплової енергії, згідно умов яких, третя особа-2 надавала відповідачу-2 теплову енергію, здійснювала теплопостачання, використовуючи власне теплогенеруюче обладнання, а останній приймав та оплачував надану теплову енергію за встановленими тарифами.

Останній договір № 23/01/2020 про постачання теплової енергії між третьою особою-2 та відповідачем-2 було укладено 29.01.2020.

11.06.2020 між третьою особою-2 та відповідачем-2 було укладено додаткову угоду до договору постачання теплової енергії від 29.01.2020, в якій сторони визначили, що строк дії договору закінчується 11.06.2020, в частині розрахунків за надані послуги - до повного виконання зобов`язань.

Актом приймання - передачі основних засобів від 11.06.2020 до договору оренди майна № 39 від 01.06.2015 третя особа-2 повернула, а відповідач-2 прийняв з строкової платної оренди частину нежитлового приміщення - котельні, площею 110 м.кв. яке розміщене за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Глухівська (кол. Куйбишева), буд. 1. Об`єкт був повернутий в тій комплектності, що брався в оренду і в тому ж технічному стані, що зазначено в самому акті.

Таким чином, згідно змісту вищезазначеного акту, з 11.06.2020 третя особа-2 припинила постачати теплову енергію відповідачу-2, використовуючи власне теплогенеруюче обладнання, та повернула нежитлове приміщення в такому ж технічному стані, в якому отримувало у 2015 році.

15.06.2020 між третьою особою-2 та третьою особою-1 був укладений договір №1006 купівлі - продажу основних засобів, відповідно до умов якого третя особа-1 набула у власність два котли стальні водогрійні, призначених для опалення та гарячого водопостачання марки СЕТ 800 з додатковим устаткуванням.

До 15.06.2020 року котли твердопаливні та додаткове обладнання до них перебували на балансі третьої особи-2, а з 15.06.2020 року були зняті з обліку на підставі договору купівлі - продажу № 1006 від 15.06.2020.

01.09.2020 третьою особою-1 (орендодавцем) та відповідачем-2 (орендарем) укладено договір оренди № 40, відповідно до умов якого передано в оренду котли твердопаливні та комплектуючі до них. Строк дії договору встановлено до 01.08.2023.

Відповідно до акту приймання-передавання від 01.09.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме: 1) пульт управління - 1 шт.; 2) обшивка котла (змонтована на котлі) - 2 шт.; 3) комплект кріплення обшивки - 2 шт.; 4) фланці на подачі і зворотні патрубки котла - 2 шт.; 5) вентилятор - 2 шт.; 6) система аварійного охолодження - 2 шт.; 7) хім-водоочистка - 1 шт.; 8) підживлюючий насос SAER M - 97 - 2 шт.; 9) циркуляційний насос - 2 шт.; 10) лічильник води - 1 шт.; 11) монометри - 11 шт.; 12) група безпеки котла (взривні клапани) - 4 шт.; 13) задвижки - 14 шт.; 14) фільтри води - 2 шт.; зазначене майно розміщене за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Глухівська, 1, придатне до експлуатації, ремонту не потребує.

23.12.2020 між третьою особою-1 та позивачем був укладений договір купівлі - продажу № 1, згідно умов якого позивач придбав наступне майно: котел "СЕТ 800" призначений для теплопостачання з порядковим номером 115; котел "СЕТ 800" призначений для теплопостачання з порядковим номером 115; пульт управління - 2 шт.; обшивка котла (змонтована на котлі) - 2 шт.; комплект кріплення обшивки - 2 шт.; фланці на подачі і зворотні патрубки котла - 2 шт.; вентилятор - 2 шт.; система аварійного охолодження - 2 шт.; хім-водоочистка -1 шт.; підживлюючий насос SAER М - 97 - 2 шт.; циркуляційний насос - 2 шт.

Згідно з п. 2 вищезазначеного договору вартість майна з обов`язковою та комплектуючими частинами складає 1 200 000,00 грн.

За умовами п. 3 договору купівлі-продажу оплата вартості майна здійснюється покупцем наступним чином: суму коштів в розмірі 200 000,00 грн покупець (позивач) сплатив продавцю (третій особі-1) в день укладення цього договору, що підтверджується його підписанням сторонами, іншу частину коштів в сумі 1 000 000,00 грн. покупець має сплатити продавцю з кінцевим строком до 01 січня 2022 року. Сторонами може бути окремо узгоджений графік платежів.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу визначено, що передача майна у власність покупцеві здійснюється за актом приймання передачі в момент укладання цього договору. Право власності у покупця на майно виникає в момент підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до акту № 1 приймання-передачі майна від продавця до покупця від 23.12.2020, продавець передав, а покупець прийняв вищезазначене майно.

В силу вимог п. 9 договору купівлі-продажу № 1 від 23.12.2020 після укладення цього договору покупець набуває прав орендаря за договором оренди майна, в тому числі на отримання орендної плати, без необхідності укладення нового договору оренди. Між сторонами може бути додатково укладено договір уступки права вимоги по стягненню заборгованості з орендної плати, яка виникла до укладення цього договору.

Судом першої інстанції встановлено, що вищевказані котли та додаткове устаткування до них до 15.06.2020 належали третій особі-2, з 15.06.2021 - по 23.12.2021 - третій особі-1, тоді в свою чергу з 23.12.2021 - позивачу, який в подальшому був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з метою здійснення господарської діяльності.

Також, місцевим господарським судом встановлено й сторонами не заперечувалось, що з 2015 року вказане майно було розміщено в приміщенні котельні по вул. Глухівська, буд. 1 в м. Путивль.

Пунктом 9.4. договору оренди № 40 від 01.09.2020 встановлено, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).

29.12.2020 та 27.01.2021 третя особа-1 звернулася до відповідача-2 із заявою, в якій повідомила лікарню про реалізацію ним котлів фізичній особі - позивачу.

04.01.2021 позивач звернувся до відповідача-2 з листом - повідомленням про перехід до нього права власності на котли, які орендує лікарня та повідомив реквізити для подальшого внесення орендної плати.

Таким чином, з 23.12.2020 за договором оренди №40 від 01.09.2020 орендодавцем є позивач, а орендарем - відповідач-2.

Тобто, з 01.09.2020 відповідач-2 орендує спірні котли опалювальні з додатковим устаткуванням, які були придбані позивачем у третьої особи-1.

Рішенням Путивльської районної ради від 18.09.2020 "Про затвердження фінансового плану Комунального некомерційного підприємства "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської районної ради Сумської області на 2021 рік" визначено, що витрати на оренду твердопаливних котлів у 2021 році мають складати 996000 гривень.

З січня 2021 року відповідач-2 припинив сплачувати орендну плату за користування спірними котлами позивачу.

У зв`язку з наявною заборгованістю, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення грошових коштів за оренду котлів.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 12.07.2021 у справі № 920/202/21 за позовом фізичної особи-підприємця Костюченка Ігоря Сергійовича до Комунального некомерційного підприємства "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради, третя особа ОСОБА_1, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати по договору оренди № 40 від 01.09.2020 задоволено у повному обсязі.

Крім того, позивач звертався до суду першої інстанції з позовними вимогами про заборону відповідачу-2 вчиняти дії, спрямовані на демонтаж котлів.

Рішенням Господарського районного суду Сумської області від 12.07.2021 у справі № 920/501/21 позовні вимоги фізичної особи-підприємця Костюченка Ігоря Сергійовича задоволено, заборонено Комунальному некомерційному підприємству "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради проводити демонтаж або іншим чином від`єднання від мережі теплопостачання двох твердопаливних котлів марки "СЕТ 800" з порядковими номерами 115 та 115, а також комплектуючих до них без згоди орендодавця - ФОП Костюченка І.С. згідно договору оренди від 01.09.2020 № 40 під час його дії.

05.01.2021 слідчим суддею Путивльського районного суду Сумської області у справі № 584/1660/20 накладено арешт на два опалювальні котли із комплектуючими до них та заборонено Костюченко І.С. та Комунальному некомерційному підприємству "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради відчужувати та розпоряджатися зазначеним майном без заборони права користування, серед іншого, з мотивів того, що власником твердопаливних котлів та устаткування до нього є Костюченко І.С., а користувачем - Комунальне некомерційне підприємство "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради.

Комунальне некомерційноме підприємство "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради тричі зверталося до Путивльського районного суду Сумської області з проханням зняти арешт з котлів з метою їх демонтажу.

Ухвалами слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 19.05.2021, 19.05.2021, 31.05.2021 у справі № 584/1660/21 відмовлено Комунальному некомерційному підприємству "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської міської ради у задоволенні клопотань про зняття арешту на майно. Зазначені ухвали слідчого судді не оскаржувалися.

Звертаючись з даним позовом про визнання права власності та скасування державної реєстрації на спірні котли, позивач посилався на те, що до 23.09.2021 його право на вказані вище котли твердопаливні та устаткування до них ніким не заперечувалося.

Натомість 27.09.2021 третьою особою-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в даній справі - державним реєстратором Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохіним Сергієм Вікторовичем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60594262 щодо внесення запису № 44163785 від 23.09.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності відповідача-1 - Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області на котельню по вул. Глухівська, буд. 1 в м. Путивль з конструктивними частинами: котел "СЕТ 800", котел "СЕТ 800", які фактично є власністю позивача.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.07.2022 позовні вимоги задоволено:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60594262 від 27.09.2021, номер запису про право власності № 44163785, яке прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохіним Сергієм Вікторовичем, про державну реєстрацію права власності на котельню з конструктивними частинами: котел "СЕТ 800", котел "СЕТ 800", труба, що розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1.;

- визнано за фізичною особою-підприємцем Костюченком Ігорем Сергійовичем право власності на котел "СЕТ 800", призначений для теплопостачання, з порядковим номером 115; котел "СЕТ 800", призначений для теплопостачання, з порядковим номером 115; пульт управління; обшивка котла (змонтована на котлі) - 2 шт.; комплект кріплення обшивки - 2 шт.; фланці на подачі і зворотні патрубки котла - 2 шт.; вентилятор - 2 шт.; система аварійного охолодження - 2 шт.; хім-водоочистка; підживлюючий насос SAER M-97 - 2 шт.; циркуляційний насос - 2 шт.; лічильник води - 1 шт.; монометри - 11 шт.; група безпеки котла (взривні клапани) - 4 шт.; задвижка - 11 шт., що розташовані за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Глухівська, 1;

- стягнуто з Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області на користь фізичної особи-підприємця Костюченка Ігоря Сергійовича відшкодування витрат зі сплаті судового збору в сумі 20 270 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача-1 не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений законом або договором.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії. яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з тим, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права Відтак, у даній справі ФОП Костюченко І.С. необхідно забезпечити ефективний засіб захисту його прав. Причому обраний спосіб захисту має бути ефективним.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач набув у власність котли твердопаливні з додатковим устаткуванням на підставі правочину, а саме: договору купівлі-продажу №1 від 23.12.2020, який укладено між третьою особою-1 та позивачем.

Укладення такого договору не заборонено нормами чинного законодавства, цей договір не визнаний недійсним в установленому законом порядку.

Вказане у договорі майно, яке призначено для теплопостачання, є обладнанням.

Враховуючи, що спірне майно фактично є обладнанням, а саме: згідно реєстраційних паспортів є тепловими котлами "СЕТ 800", виготовленими у 2015 році, строк служби - 10 років, відповідно вказане майно є рухомим, та договір купівлі - продажу такого майна не потребує нотаріального посвідчення, і відповідно перехід права власності на таке майно не потребує державної реєстрації.

У всіх договорах, які укладались щодо спірного обладнання, у тому числі у договорі оренди № 40 від 01.09.2020, який, зокрема, укладено та підписано відповідачем-2, визначено предметом договорів саме обладнання, тобто окреме індивідуально визначене рухоме майно, а не нерухоме майно.

Щодо посилань скаржника на висновки експерта Сумського відділення "Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" Національного наукового центру Міністерства юстиції України № 1862 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи в кримінальному провадженні № 0000300 та судової будівельно-технічної експертизи від 09.12.2021 № 2701/2960, судова колегія зазначає про наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За приписами ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частинами першої - третьої статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Здійснений у наданому представником відповідача експертному висновку № 1862 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи в кримінальному провадженні № 0000300 висновок щодо того, що об`єкт - окреме індивідуально визначене майно в комплекті, а саме: "котел стальний водонагрівний, призначений для опалення та гарячого водопостачання житлових, виробничих та адміністративних будинків "СЕТ-800", порядковий номер 4133, інвентарний номер 115 (1 шт); котел стальний водонагрівний, призначений для опалення та гарячого водопостачання житлових, виробничих та адміністративних будинків "СЕТ-800", порядковий номер 4132, інвентарний номер 115 (1 шт); пульт управління (1 шт); обшивка котла змонтована на котлі (2 шт); комплект кріплення обшивки (2 шт); фланці на подачі і зворотні патрубки котла (2 шт); вентилятор (2 шт); система аварійного охолодження (2 шт); хімводоочистка (1 шт); підживлюючий насос ІФУК-97 (2 шт); циркулярний насос (2 шт); лічильник води (1 шт); монометри (12 шт); група безпеки котла - взривні клапани (4 шт); задвижки (14 шт); фільтр сітчатий фланцевий (2 шт); димохід; труба сталева 20мм-10,5 мм, 150 мм-18м, 100мм-6,9м, 80мм-7м, яке встановлено в будівлі котельної КНП "Путивльська центральна районна лікарня" Путивльської районної ради Сумської області, що розташоване за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Глухівська, 1, відноситься до нерухомого майна", не покладається судом у основу висновків у даній справі з огляду на наступні положення чинного законодавства.

Згідно зі ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Аналогічне визначення "нерухоме майно" міститься у ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, частина третя статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Слід зазначити, що низка інших нормативно-правових актів також містять визначення "нерухоме майно" та встановлюють його правовий статус. Однак, наведене у Кодексі визначення є узагальненим та характеризує нерухоме майно за трьома основними ознаками, які повинні бути притаманні тому чи іншому об`єкту при визначенні його належності до нерухомого майна, а саме: розташування на земельній ділянці; переміщення неможливе без його знецінення; переміщення неможливе без зміни його призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України).

Це зумовлено, зокрема особливостями правового режиму, необхідністю підвищення контролю за володінням, користуванням та розпорядженням зазначеними об`єктами, забезпеченням їх індивідуалізації.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" його дія не поширюється на державну реєстрацію прав на повітряні і морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні та інші об`єкти цивільних прав, на які поширюється правовий режим нерухомої речі.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 Цивільного кодексу України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Так, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) згідно з ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Статтею 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пунктом 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 N 703 (далі - Порядок), передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до Методичних рекомендацій стосовно об`єктів нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації, схвалених Рішенням колегії Державної реєстраційної служби України від 11.12.2012 (протокол № 3), об`єктами нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації, належать земельні ділянки, садиби, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, зокрема, інженерні, гідротехнічні, спортивні, господарські (присадибні), споруди, а також споруди електрозв`язку та зв`язку, квартири, житлові та нежитлові приміщення, а також наведено опис відповідних об`єктів.

Аналогічні об`єкти визначено у Методичних рекомендаціях стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на яке підлягає державній реєстрації, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2009 № 660/5, а також додатково роз`яснено особливості визначення статусу таких специфічних об`єктів, як автозаправочна станція, асфальтобетонне покриття, багаторічні насадження, водні об`єкти, дамба, колодязь, машиномісце, пірс, свердловина.

Таким чином, спірне майно в даній справі (обладнання - теплопаливні водогрійні котли та приналежності до нього, як то пульт керування, манометри тощо) не віднесено вищепереліченними нормативними актами до об`єктів нерухомого майна, що потребують державної реєстрації для підтвердження на нього прав нового власника.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що згідно висновку того ж самого експерта тієї самої експертної установи - Сумського відділення "Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" Національного наукового центру Міністерства юстиції України № 3017/120/224-277 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, який надано представником позивача разом із заявою про долучення доказів б/н від 11.02.2022 (вх.№ 1069,503/22 від 11.02.2022), дослідженням встановлено, що з технічної точки зору, окреме індивідуально визначене майно в комплекті, а саме: котел стальний водонагрівний, призначений для опалення та гарячого водопостачання житлових, виробничих та адміністративних будинків "СЕТ-800", порядковий номер 4133, інвентарний номер 115 (1 шт); котел стальний водонагрівний, призначений для опалення та гарячого водопостачання житлових, виробничих та адміністративних будинків "СЕТ-800", порядковий номер 4132, інвентарний номер 115 (1 шт); пульт управління (1 шт); обшивка котла змонтована на котлі (2 шт); комплект кріплення обшивки (2 шт); фланці на подачі і зворотні патрубки котла (2 шт); вентилятор (2 шт); система аварійного охолодження (2 шт); хімводоочистка (1 шт); підживлюючий насос ІФУК-97 (2 шт); циркулярний насос (2 шт); лічильник води (1 шт); монометри (12 шт); група безпеки котла - взривні клапани (4 шт); задвижки (14 шт); фільтр сітчатий фланцевий (2 шт); димохід; труба сталева 20мм-10,5 мм, 150 мм-18м, 100мм-6,9м, 80мм-7м, може бути відділене в натурі без пошкодження та втрати майном функціонального призначення при дотриманні вимог Державних будівельних норм при виконанні демонтажних робіт. У разі відокремлення (демонтажу) вищезазначеного обладнання в приміщенні котельні (літ.К) Комунального некомерційного підприємства "Путивльська міська лікарня" Путивльської міської ради за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Глухівська, 1, від об`єкта будівлі "Котельня" (літ.К) та мережі опалення і горячого водопостачання КНП "Путивльська міська лікарня" ПМР, визначене вище майно в комплекті буде відноситись до самостійних об`єктів нерухомого майна.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача-1, як на підставу заперечень проти позовних вимог, на акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.01.2019 по 31.03.2021, оскільки тлумачення норм права, в тому числі щодо наявності або відсутності права, зокрема, й права власності чи іншого речового права, здійснюється саме судом на підставі належних та допустимих доказів. У той же час, листи, акти та інші документи ненормативного характеру органів виконавчої влади мають рекомендаційний характер.

Щодо тверджень відповідача-1 на врахування під час розгляду даної справи висновків, викладених у постанові Сумського апеляційного суду від 09.06.2022 в справі № 587/1697/21, судова колегія звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України лише обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, при цьому, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а не правові висновки суду з приводу тлумачення та застосування певних норм права.

Судова колегія не погоджується з доводами відповідача-1, що з моменту здійснення третьою особою-2 реконструкції нежитлового приміщення та подання останнім декларації про готовність об`єкта до експлуатації у вересні 2015 року за № CM 24, що підтверджує закінчення реконструкції (технічного переоснащення) існуючої газової котельні шляхом встановлення твердопаливного обладнання по вул. Куйбишева (зараз - Глухівська), 1 в м. Путивль Сумської області, окремі речі (Котли СЕТ-"800" та інше обладнання), втратили статус окремих речей і стали невід`ємною частиною Котельні, а тому й їх реєстрація у складі нерухомого майна за Путивльською міською радою є законною, виходячи з наступного.

Між відповідачем-2 та третьою особою-2 було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.06.2015 № 39, відповідно до умов якого відповідач-2 передає, а третя особа-2 приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно частину нежитлового приміщення площею 110,00 кв.м, розміщене, за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Куйбишева, 1, на 1 поверсі котельні, що перебуває на балансі лікарні, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і складає на 28.02.2015 - 178 680,00 грн (п. 1.1 договору).

Майно передається в оренду з метою встановлення котельного обладнання, що працюватиме на твердих видах палива (п. 1.2 договору).

Договір укладено на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.06.2015 по 30.04.2018 включно (п. 10.1 договору).

У разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені третьою особою-2 за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, є власністю третьої особи-2, а невід`ємні поліпшення - власністю відповідача-2 (п. 10.8 договору).

У той же час, судова колегія звертає увагу, що відповідно до п. 10.9 договору вартість невід`ємних поліпшень орендованого майна, здійснених третьою особою-2, за згодою відповідача-2, компенсується останньою після припинення, розірвання договору оренди.

Доказів здійснення відповідачем-2 - лікарнею відповідного відшкодування третій особі-2, як й фіксування сторонами вищевказаного правочину у будь-яких документах факту такого поліпшення для здійснення відшкодування на виконання умов договору, матеріали справи не містять.

Згідно додаткової угоди б/н від 05.04.2018 до договору від 01.06.2015 № 39 термін дії договору продовжено до 31.03.2021.

Листом від 27.05.2020 № 2705, направленого на адресу відповідачу-2, третя особа-2 ініціювала розірвання даного договору оренди, дія якого відповідно до додаткової угоди б/н від 11.06.2020 до договору від 01.06.2015 № 39 припинилась 12.06.2020.

Згідно бухгалтерського обліку лікарні дебіторська чи кредиторська заборгованість за третьою особою-2 на виконання умов договору від 01.06.2015 № 39 відсутня, що сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не заперечується.

Після закінчення строку дії договору від 01.06.2015 № 39 претензій зі сторони третьої особи-2 чи відповідача-2 один до одного не висувались.

Згідно акта приймання-передачі основних засобів б/н від 2015 року приміщення під котельню площею 110,00 кв.м відповідачем-2 було передано в тимчасове користування третій особі-2.

Відповідно до офіційного сайту Державної архітектурно - будівельної інспекції України https://dabi.gov.ua згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації вересень 2015 року за № СМ24 третьою особою-2 в орендованому нежитловому приміщенні згідно договору від 01.06.2015 № 39 було проведено роботи з технічного переоснащення. Зазначене підтверджується також копією декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23.09.2015 № СМ24.

Однак, 11.06.2020 третя особа-2 згідно акту приймання-передачі основних засобів повергнула відповідачу-2 приміщення котельні після оренди.

При цьому, згідно змісту даного акта приймання-передачі основних засобів від 11.06.2020 об`єкт повертається в тій же комплектності, що брався в оренду і в тому ж технічному стані; сторонами договору оренди № 39 від 01.06.2015, зокрема й відповідачем-2 при поверненні майна з оренди не зазначено у акті про здійснення саме невід`ємних поліпшень котельні та не здійснено на виконання умов вказаного правочину відшкодування їх вартості.

Судовою колегією враховано й той факт, що 29.04.2021 відповідач-1, всупереч власній позиції щодо статусу спірного обладнання як невід`ємної конструктивної частини свого нерухомого майна - котельні, прийняв рішення № 391-МР "Про демонтаж двох твердопаливних котлів з комплектуючими до них, що розташовані в котельні Комунального некомерційного підприємства "Путивльська міська лікарня" Путивльської міської ради", яким зобов`язала відповідача-2 здійснити їх демонтаж. Зазначені обставини були предметом розгляду справи № 920/501/21, рішення у якій від 12.07.2021 набрало законної сили.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачами-1,-2 не доведено правомірність та правові підстави набуття ними права власності на спірне обладнання, й включення цього майна (обладнання - теплопаливні водогрійні котли та приналежності до нього, як то пульт керування, манометри тощо) до складу нерухомого майна - котельні як складових частин, а тому й правомірність подальшого звернення із заявою до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на нього за відповідачем-1.

Відповідно до вимог ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частиною 8 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

За приписами пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частина перша статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до пояснень державного реєстратора Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохіна Сергія Вікторовича від 12.11.2021 б/н (вх.№ 9527 від16.11.2021) підставою прийняття такого рішення за заявою Путивльською міської ради від 23.09.2021 стали наступні документи: технічний паспорт, серії ТІ01 №5485-2484-5157-7628 від 18.09.2021; лист регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях від 06.09.2021 №05-214-01956; рішення Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області №741-МР від 24.09.2021.

Ухвалою від 31.01.2022 судом першої інстанції витребувано у державного реєстратора Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохіна Сергія Вікторовича реєстраційну справу по об`єкту нерухомого майна (комплексу), яке знаходиться за адресою: вул. Глухівська, 1. м. Путивль, Конотопський район, Сумська область.

Однак, 15.02.2022 від нього до суду першої інстанції надійшла відповідь від 07.02.2022 б/н (вх. № 1220/22 від 15.02.20222), де останній зазначає, що Виконавчий комітет Путивльської міської ради не уповноважений на зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, а отже не може виконати ухвалу суду від 31.01.2022. До зазначеної відповіді суду державним реєстратором додано лише копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), копію запиту до Путивльського бюро технічної інвентаризації та проектування, та копію відповіді бюро технічної інвентаризації та проектування.

Колегія суддів вважає вірним висновком місцевого господарського суду про те, що державний реєстратор Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області Анохін С.В. (третя особа-3) неправомірно визнав надані документи достатньою підставою для реєстрації права власності на котли твердопаливні за Путивльською міською радою Путивльського району Сумської області, тому рішення державного реєстратора підлягає скасуванню разом з записом про державну реєстрацію права власності.

В силу вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем доведено наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача-1.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2022 у справі № 920/1114/21 - без змін.

Матеріали справи № 920/1114/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.01.2024 після виходу судді Тарасенко К.В. з відпустки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко