ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2023 Справа № 917/1477/23
м.Полтава
про стягнення 69 924,01 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Розглядається позовна заява Заступника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області до Приватного підприємства "Олімп" про стягнення 69 924,01 грн. заборгованості по договору оренди землі, з яких: 64 504,47 грн. - заборгованості з орендної плати за землю, 5 419,54 грн. - пеня.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не сплачував орендну плату за договорами оренди земельних ділянок за період з 01.01.2023 по 01.06.2023, у зв"язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 64 504,47 грн. та пеня в розмірі 5 419,54 грн.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2023, даний позов був переданий на розгляд судді Солодюк О.В.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1477/23, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала суду від 21.08.2023 року, яка направлялась судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та яка співпадає з адресою відповідача згідно ЄДРПОУ, повернулись до суду з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не надходило. Відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про розгляд справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, відзиву на позов не подав. Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином.
Також, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь - яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Відповідно до п. 5 вказаного Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2021 рік становить 4185917,65 грн. затвердженої рішенням 18 сесії 8 скликання Чорнухинської селищної ради від 25.01.2022 №2771, яка вступить в дію з 01.01.2023.
Зазначений договір оренди, згідно з п. 8 укладено терміном на 5 років.
Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі у грошовій формі в розмірі на період вступу у дію нормативно-грошової оцінки становить 6078 грн. в рік в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки 1 га ріллі по області. З 01.01.2023 та наступні роки орендна плата становить 6% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (п.9 Договору).
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством за затвердженими КМУ формами, що заповняються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п.10 Договору)
Згідно п. 11 Договору, орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини орендної плати.
У разі невнесення орендної плати у строки, зазначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п.14 Договору).
Так, п. 28 договору оренди землі передбачено право Орендодавця вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до вимог п. 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором.
Між Чорнухинською селищною радою як орендодавцем за договором оренди землі 20 січня 2023 року укладено додаткову угоду та змінено в п.5 договору нормативно грошову оцінку земельної ділянки на дату укладення цієї додаткової угоди, яка становить 5 295 200,00 грн. Відповідно до пункту 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в числовому виразі на дату укладення цієї додаткової угоди становить 158 856,00 грн. на рік.
Відповідно до п. 5 вказаного Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2021 рік становить 2612954,45 грн. затвердженої рішенням 18 сесії 8 скликання Чорнухинської селищної ради від 25.01.2022 №2771, яка вступить в дію з 01.01.2023.
Зазначений договір оренди, згідно з п. 8 укладено терміном на 20 років.
Відповідно до пункту 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі у грошовій формі в розмірі на період вступу у дію нормативно-грошової оцінки становить 3794,04 грн. в рік в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки 1 га ріллі по області. З 01.01.2023 та наступні роки орендна плата становить 6% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно з пунктом 10 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством за затвердженими КМУ формами, що заповняються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Відповідно до пункту 11 Договору орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини орендної плати.
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п.14).
Пунктом 28 договору оренди землі передбачено право Орендодавця вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором (п.38 Договору)
Між Чорнухинською селищною радою як орендодавцем за договором оренди землі 20 січня 2023 року укладено додаткову угоду та змінено в п.5 договору нормативно грошову оцінку земельної ділянки на дату укладення цієї додаткової угоди, яка становить 3305396,22 грн.
Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в числовому виразі на дату укладення цієї додаткової угоди становить 99 161,89 грн. на рік.
Загальна заборгованість за договорами оренди земельних ділянок від 08.02.2022 разом з пенею складає 69 924,01 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Чорнухинська селищна рада Лубенського району Полтавської області є власником спірної земельної ділянки, а тому є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає уповноваженому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.
Лубенською окружною прокуратурою 26.06.2023 скеровано на адресу Чорнухинської селищної ради Полтавського району лист (вих.№5312-4628ВКХ-23) щодо самостійного вжиття заходів по стягненню суми заборгованості в примусовому порядку.
Необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з тим, що протягом розумного строку зазначений орган самостійно не звернувся до суду з відповідним позовом.
Наведена обставина свідчить про те, що Чорнухинська селищн рада фактично самоусунулася від виконання покладених на неї повноважень щодо стягнення заборгованості по орендній платі за користування ПП "ОЛІМП" спірними земельними ділянками та не вжила достатніх заходів щодо поновлення інтересів держави. Бездіяльність селищної ради щодо стягнення заборгованості в судовому порядку може призвести до втрати такої можливості в майбутньому у зв`язку зі сплином строків позовної давності.
Враховуючи викладене, підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Чорнухинської селищної ради Полтавського району є тривале невжиття останньою жодних заходів спрямованих на стягнення коштів з відповідача та є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором.
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Решетилівською окружною прокуратурою, попередньо повідомлено Чорнухинську селищну раду Полтавського району Полтавської області про здійснення представництва її інтересів у суді при стягненні заборгованості по орендній платі з ПП "Олімп".
Підставою для подачі даного позову прокурор зазначає захист інтересів держави, оскільки внаслідок порушення відповідачем умов договору до бюджету не надходить відповідна сума коштів, що ускладнює виконання сільською радою завдань, покладених на неї Конституцією України та іншими законами України.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що прокуратурою обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави та звернення з даним позовом до суду.
Вивчивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди землі.
Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 2 зазначеного Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").
Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно зі статтею 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України, землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Пунктом 14.1.136 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно з статтею 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
При цьому згідно з пунктом 288.4 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідач взяті на себе зобов`язання по договорами оренди землі від 08.02.2022 р. у встановлений строк не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем по орендній платі за період з 01.01.2023 по 01.06.2023 в розмірі 64 504,47 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Доказів погашення боргу відповідачем не надано.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 419,54 грн пені, нарахованої за період з 01.04.2023р. по 30.06.2023р.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).
Згідно пункту 14 Договорів за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, а саме за невнесення орендної плати у строки, визначені договором, ПП "Олімп" зобов`язалося сплачувати пеню в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.
В той же час, згідно зі ст. 3 Закону "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 419,54 грн пені за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (Ліга:Закон).
Розрахунок пені здійснено судом наступним чином.
Загальна сума пені становить 5 360,65 грн.
Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 419,54 грн. пені підлягають частковому задоволенню в сумі 5 360,65 грн. В стягненні решти суми пені слід відмовити.
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно п.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно ч.2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 та ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати повністю покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 210, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
1. Позов задовольнити частково.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
5. В решті частині позовних вимог - відмовити.
Згідно частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.